229 



Den 29de afrejste vi igjen fra Colonien for at undersøge 

 det ydre Kystland nærmest Syd for Upernivik. Vi gik Vest om 

 Kaersorsuak, det højeste og mest kjendelige Punkt paa denne 

 Del af Kysten. Her var det, at vi iagttoge den samme skal- 

 formige Struktur, som vi havde bemærket ved Fjeldene paa 

 Nakitaisok. Paa Fjeldets stejle, mod Havet vendende Side er 

 der Rugeplads for Masser af Alker, og om Foraaret og Som- 

 meren afgiver det derfor et ypperligt Spisekammer for de ved 

 Kolonien boende Grønlændere, som her kunne hente Fugle og 

 Æg. Da vi passerede der forbi, vare de fleste Fugle allerede 

 trukne Syd paa, og kun i en af Kløfterne sad der endnu nogle 

 Flokke af Efternølere. 



Den 30te August bestege vi Kaersorsuak. Vi havde slaaet 

 Telt paa en Syd for liggende 0, Korsorpik, og bleve færgede 

 over med Baaden. Vejen gik langs Østsiden af Kaersorsuaks 

 vestlige Højder. Fjeldet, som bestaar af en rødlig, jernholdig 

 Gnejs, var umaadelig forvitret. Det var, som om man gik paa 

 uhyre Dynger af Skjærver; Dyngerne vare adskilte ved forholds- 

 vis dybe Kløfter, dannede af Vandløbene. 



Man kunde allerede nu se, at Vinteren begyndte at nærme 

 sig; thi fra 600 Fods Højde og opefter laa der Sne paa Fjeldene, 

 og denne Sne blev liggende til næste Foraar. Fra den 3467 Fod 

 høje Top havde vi en fortrinlig udsigt over hele Kysten ligefra 

 Svartenhuk paa 71° 40' til «Horse Head» paa omtrent 73° 40', 

 en Strækning paa 30 Mil. 



Medens der ellers ikke var synderlig Forskjel mellem Tem- 

 peraturen paa Toppen og ved Foden af Fjeldene, saa observerede 

 vi her følgende Temperaturer: 



o 



ved Havet før Opstigningen . . . + 2.7 



paa Toppen efter — . . 

 — før Nedstigningen 



i 2560' over Havet 



i 1160' — — 



i 1060' — — 



ved Havet efter Nedstigningen 



6.8 

 5.8 

 3.0 

 -=-0.2 



+ 1.2 



+ 3.2. 



