230 



Fra Kaersorsuak gik vi til Øen Singarnak udfor Laxefjordens 

 Munding. Medens vi vare her, bebudede et voldsomt Barometer- 

 fald, at vi vilde faae en Sydvest-Storm, og, da der ikke var nogen 

 god Baadehavn der paa Øen, gik vi over til Tasiusak paa den 

 store Nutariiiiut-Ø. Her er der et stort, indelukket Bassin med et 

 snævert Indløb , og her fandt vi paa Nordsiden bag et frem- 

 skydende Næs en ypperlig Havn til Baaden. 



Barometret, som Kl. 8 om Morgenen havde viist 746. 5 mm , 

 faldt i Løbet af Dagen ned til 728.0 mm Kl. 7 om Aftenen, og 

 om Natten blæste det saa en Storm med øsende Begnvejr. 

 Stormen er forøvrigt behandlet i det vedføjede meteorologiske 

 Afsnit. 



Den 3dje September gik vi atter videre Sønden og Vesten 

 om Nutarmiut-Ø, igjennem det saakaldte «Sorte Hul» o: Sundet, 

 som adskiller Kaersorsuak fra Nutarmiut. Klipperne her hæve 

 sig omtrent lodret fra Havet op til en Højde af et Par tusind 

 Fod. Øen er i sit Indre et Alpeland med Toppe paa over 

 3000 Fod, og, roer man tæt under dem, har man Følelsen af, 

 at de true med at vælte ud over Baaden. Klippefladerne ere 

 mørkerøde, men overalt har Vandet, som siver ned, farvet store 

 Fartier sorte, og andre Steder sees store, skrigende røde Pletter, 

 som hidrøre fra en Lav (Xanthoria elegans), der her optræder i 

 stor Mængde. Flere Steder her i Sundet er der smaa Alke- 

 fjelde, som nu vare forladte, og kun et Par sildefødte Unger 

 trippede hist og her omkring paa Hylderne, hvor de tilbringe 

 den første Del af deres Liv «i snævre Forhold, men med store 

 Udsigter». 



Det smalle Sund med de knugende Fjelde, med store, 

 golde Stenrøser og med Bræer, som skyde ned fra Toppen, 

 gjør et saadant Indtryk af Forladthed , at det med Bette for- 

 tjener sit Navn: «sorte Hul». Kun et Par enkelte Steder paa 

 Kaersorsuak- Siden, f. Ex. ved Kook, finder man nogen Vegetation, 

 og disse frodigere Pletter fremhæve end mere det øvrige Land- 

 skabs trøstesløse Goldhed. 



