242 



faa Spand gamle Hunde i Distriktet; Følgen var, at de tidligt 

 maatte begynde at kjøre med deres Hvalpe, som hverken kunde 

 trække noget videre eller holde længere Toure ud. At denne 

 Omstændighed, i Forbindelse med den usædvanlig strenge 

 Vinter, lagde os mange Hindringer i Vejen ved vore Slædetoure, 

 er indlysende. 



Imidlertid havde vi dog faaet samlet 8 Slæder med til- 

 hørende Hunde, og den 25de Februar kjørte vi fra Tasiusak 

 over Saitok til ltivdliarsuk. Her laa vi nu sidste Gang i Hus 

 for denne Gang. De næste Nætter skulde vi tilbringe i et 

 Sejldugstelt, som jo ikke er et særlig lunt Tilflugtssted i 

 40° Kulde. 



ltivdliarsuk er hovedsagelig beboet af een Familie , der om 

 Vinteren navnlig har en god Indtægt af Bjørnejagten. Familiens 

 Hoved, gamle «Gaba» (Gabriel) eller «Aviju», som han i Al- 

 mindelighed kaldes, er nu aflægs; han er 70 Aar eller der- 

 omkring. Han er en fortrinlig Type paa en gammel Grøn- 

 lænder, har et udmærket godt Humeur og fortæller endnu med 

 stor Livlighed sine Erindringer fra tidligere Tider, navnlig 

 holder han af at fortælle om sine mange Jagter paa Isbjørne, 

 af hvilke han har nedlagt en Mængde. Hvad han ogsaa for- 

 talte, som noget særlig interessant, var, at han som ung, da de 

 Fleste endnu vare Hedninger her i Distriktet, havde været Vidne 

 til, at to Grønlændere paa Grund af Blodhævn harpunerede en 

 tredie. 



Hans Sønner, Enok og David Aron, ere nu Familiens 

 Forsørgere. Det er dristige Bjørnejægere, dygtige Fangere og 

 gode Økonomer, men de ere jo ogsaa temmeligt fjernede 

 fra Civilisationens skadelige Indflydelse. 



Den 26de Februar kjørte vi fra ltivdliarsuk nordefter. Af 

 de 8 Slæder skulde efter Bestemmelsen de 4 vende hjem efter 

 den første Dags Rejse. Vejen blev lagt Vest om Tugtukorlok, 

 men Føret var meget daarligt, idet. Sneen var saa blød, at de 

 tungt lastede Slæder skar dybt i. Den første Nat slog vi Telt 



