243 



paa Isen i Læ af en af de smaa Øer Vest for Cap Shackleton. 

 Det kneb med at faae Plads til alle 10 Mand (8 Hundekuske og 

 2 Europæere), og der blev ikke sovet meget den Nat, thi, selv 

 om man havde de bedste Forsætter og var begyndt paa at 

 udføre dem, blev man snart vækket ved at faae en Arm,- et Ben 

 eller en anden Legemsdel anbragt paa et Sted, hvor man ikke 

 havde gjort Regning paa den. 



Tidlig den næste Morgen kjørte de 4 Slæder tilbage til 

 Itivdliarsuk og med de resterende 4 fortsatte vi Rejsen. Føret 

 var vedblivende slet, og da Bagagen jo nu kun var fordelt paa 

 4 Slæder, gik det kun smaat fremad. Efter 3 Dages Rejse fra 

 Itivdliarsuk naaede vi op til to smaa Øer (Vinterøerne) paa Nord- 

 siden af Nugsuak (Englændernes «Wilcox Head») paa 74° 12', 

 og, da Føret vedblivende var slet, Hundefoderet opbrugt, og vi 

 ingen Bjørne traf, uagtet der vrimlede af Spor, vendte vi om 

 og kom til Tasiusak den 4de Marts. 



Lige siden vi kjørte fra Upernivik, havde Kulden været i 

 Tiltagende : 



21de Febr. Bar. 753 mm Temp. — 30°o 



22de — 750 — 36.o 



23de — 749 — 36.0 



24de — 747 —37.5 



25de — 754 — 40.0 



Fra den 26de og paa hele Touren var Kviksølvet frosset, og 



desværre havde vi ikke faaet noget Spritthermometer med. 



I Tasiusak var Temperaturen i de Dage omtrent 44° C. 



Fra Tasiusak foretoges nu nogle mindre Excursioner til 

 Egnene omkring «Ciieseckes Isfjord» for Opmaalingens Skyld. 

 I det Indre af Gieseckes Isfjord har den store Bræ hidtil 

 skudt Isen saa langt over mod Vest, at den stødte imod 

 Anarusuks Land ved a; der dannedes derved indenfor ligesom 

 en Indsø, af Grønlænderne kaldet Tasingortok, og her plejede 

 der at væVe god Sælhundefangst om Foraaret. Ifjor maa 



16* 



