245 



lagte, hvad der er meget ualmindeligt. Den 7de Maj saae 

 vi første Gang en tynd Stribe aabent Vand ude i Horizonten, 

 men den var meget længe om at komme nærmere, medens 

 man i almindelige Aar plejer at have aabent Vand helt inde 

 mellem Øerne ved Upernivik i April. Den 23de Maj kom de 

 første engelske Hvalfangere, medbringende den længe ventede 

 Post; de kunde imidlertid ikke som ellers paa denne Aarstid 

 komme ind til Colonien, men maatte holde gaaende langs Is- 

 kanten udenfor de yderste Øer. Posten blev lagt iland paa en 

 af Øerne, og en lille Varde med Flag blev rejst her; den blev 

 saa senere hentet med Slæde. Efterhaanden passerede flere 

 Hvalfangere nordefter; de gjorde imidlertid kun meget ringe 

 Fremskridt. Først den Ilte Juni lykkedes det to af dem at 

 komme ind til Colonien, og først i de allersidste Dage i Juni 

 naaede Eskadren op til Tasiusak, efterat den paa Strækningen 

 mellem dette sidste Sted og Kingigtok havde siddet fast i Isen 

 i lang Tid, da Isen hele Tiden blev holdt til Kysten af den i 

 Almindelighed sjeldne, men i Aar overvejende nordvestlige og 

 vestlige Vind med Taage, som vi havde saa meget af i Maj 

 og Juni. 



Omtrent fra Midten af Juni havde vi været rejsefærdige ; 

 de Ting, der ikke skulde med paa Baadeturen, vare pakkede 

 ind, medens Telte, Rejserekvisiter, og hvad vi ellers skulde have 

 med, stode klar til at bringes i Baadene. Men først den 26de 

 Juni kunde vi komme afsted , og endda maatte vi paa Slæder 

 kjøre Baad og Bagage et godt Stykke over Isen ud til det aabne 

 Vand. 



Vi benyttede 2 Fartøjer, idet vor Bagage i Aar var be- 

 tydeligt større end ifjor paa Grund af, at vi skulde rejse i et 

 ubeboet Distrikt. Desværre kunde vi ikke faa mere end een 

 Konebaad, men maatte til det andet Fartøj tage en Slup. Til 

 Rejser i Grønland er Konebaaden langt at foretrække for en 

 europæisk Slup. Konebaaden rummer mere og er mageligere; 

 den er let, saa at man paa Rejserne kan vælge sin Teltplads 



