262 



Vi bleve vækkede af Stormen om Morgenen, ved at Skodderne 

 for vore Vinduer blæste af, et Tagvindue fløj ud, og hele Taget 

 truede med at gaa samme Vej. Vi skyndte os at komme ud 

 for at se til vore Observationshuse ; men det var næsten umuligt 

 at færdes ude. Kravlende maatte man bane sig Vej, og, rejste 

 man sig for at udrette noget, blev man hvirvlet afsted af 

 Vinden; dertil kom et voldsomt Snefog, der i Ordets sande 

 Betydning faldt for Brystet; thi det var næsten umuligt at 

 aande med Front mod Vinden. Det Hele var imidlertid forbi 

 i Løbet af en Timestid, men det var tilstrækkeligt til at vise os, 

 at det ikke behøver at være nogen Fabel, naar man i (irønland 

 fortæller, at Folk ere farne vild mellem Husene i Snefog og 



