66 
vi havde modt ved Nunatsuk, kunde vi i det Hojeste i Resten 
af Sommeren naa til Zgdloluarsuk. Saafremt vi vilde blive paa 
Østkysten dette Aar, maatte vi, hvis vi vilde naa Angmagsalik, 
overvintre to Gange derovre. Da jeg ikke vilde tilbringe mere 
end een Vinter paa Østkysten, havde jeg allerede tidligere be- 
stemt mig til at vende tilbage det første Aar for at overvintre 
ved Nanortalik. 
Alle vore Grønlændere erklærede Isen for at være uigjen- 
nemtrængelig. Den var rigtignok meget sammenpakket udfor 
Fjordene, men lidt længere ude var den spredt. Jonathan 
og alle Kajakmændene erklærede, at de ikke vilde rejse længere 
Nord paa, men hvis jeg forblev ved mit Forsæt, at lægge De- 
potet højere op, vilde de alle forlade mig den paafølgende Dag. 
Som Hovedgrund angave de, at Baadene vare slet betrukne og 
forsynede med slette Skind, idet Ugsukskind og Klapmydseskind 
vare sammenblandede paa dem alle. 
Da den Hule, hvorefter Kastngortok har Navn, ikke egnede 
sig til Gjemmested for Depotet, byggedes en solid Mur af den 
sædvanlige, grønlandske Konstruktion med afvexlende Lag af 
Sten og Græstørv. Den var bygget i Halvcirkelform med de to 
Ender stødende op til en større Stenblok. Paa flade Sten i 
Bunden af Bygningen placeredes Kasserne og derovenpaa Sække- 
godset. Som Dække anbragtes først vandtætte Presenninger, 
og derover et Tag af Brædder og Græstørv, der holdtes paa deres 
Plads ved Sten. Navfalik lovede at vilde tildække det hele med 
gamle Konebaadsskind. Han lovede tillige, at han vilde vente 
paa os, til vi kom dertil det paafelgende Aar, for at rejse sam- 
men med os Nord paa og medtage en Del af vore Kasser. 
Paa Forespørgsel hos vor Besætning om, hvem der vilde 
blive hos os for at berejse Fjordene paa den tilbagelagte Stræk- 
ning, meldte de sig alle, thi de vilde gjerne rejse med os til 
Midten af September, men kun ikke længere Nord paa iaar. 
Den 7de August hjemsendtes de 3 Konebaade og 6 Kajaker 
tilligemed Tolken Hendrik. Vi skulde nu kun rejse med een 
