68 
om dens overordentlige Længde ikke vilde lade denne gunstige 
Lejlighed til at berejse Fjorden gaa tabt, rejste Jonathan fra 
os. Den øvrige Besætning rettede sig efter min Villie, men 
Roerskerne vare meget dovne, og Kajakmendene gjentog flere 
Gange, at det var umuligt at gaa gjennem de Strimler Kalvis, 
som fandtes flere Steder. Styreren Gedion var'den eneste, der 
ikke mukkede, og vi kom saa langt som det var muligt, indtil 
megen Kalvis fuldstændig spærrede Vejen. Over Land gik vi 
. derefter til et Sted, hvorfra vi kunde se Fjordens Inderste. 
Fra den Iste September blev Vejret meget vinterligt; Sne, 
Regn og Størm hørte til Dagens Orden; men det værste var, at 
Storisen pressede ind i Fjorden og holdt os fuldstændig inde- 
spærret indtil den 7de September, paa hvilken Dag det lykkedes at 
slippe ud af Fjorden til en Ø, som af os kaldtes Dronning 
Louises Ø, fordi vi ankom hertil paa Hendes Majestæts Fød- 
selsdag og kunde ikke erfare noget grønlandsk Navn paa den. 
Rejsen Syd efter var nu temmelig besværlig; thi langs Land 
laa en smal Isbremme, udenfor hvilken Farvandet langt tilsøs 
var fuldstændig isfrit. Da vi langs Land spærredes af Isen, 
bleve vi nødte til at sætte ud igjennem Isbræmmen for at ro 
Syd paa i det aabne Hav, hvor Dønningen var temmelig høj. 
Vi forsøgte paa at passere igjennem Jkerasarsuak, men maatte 
vende om, fordi den rivende Strøm gjorde Sejladsen gjennem 
den .temmelig tætte Is i dette Sund meget farlig. Den 13de 
September kom vi til Mundingen af Zkek, hvor vi havde meget 
Besvær med at arbejde os igjennem temmelig tyk Tyndis, og 
hvor vi senere i Mørke maatte kæmpe os frem mellem tæt 
Storis. Natten mellem den 154е og 164е ankom vi i god Be- 
hold til Nanortalik. 
Vore Huse til Overvintringen vare rejste, men der var 
endnu mange Arbejder at udføre, nemlig Husets indvendige 
