95 
efterat vi nu havde naaet det Maal, som vi i næsten fem 
Maaneder havde arbejdet os frem efter. Havde jeg gjort yder- 
ligere Forslag, vilde jeg sikkert have udsat mig for, ikke alene 
at Besætningen havde afslaaet at rejse videre, men ogsaa at 
den af Misfornøjelse over mine formentlig urimelige For- 
dringer havde paastaaet strax at ville rejse tilbage til Vinter- 
kvarteret, hvilket ikke stemte med mit Ønske om, endnu 
inden Vinterens Begyndelse at besøge de -frodigste Steder 
i det Indre af Angmagsalik-Egnen, hvor Nordboerne, hvis de 
nogensinde havde beboet disse Egne, kunde have havt deres 
Boliger. Jeg vilde nødig opsætte disse Undersøgelser til det 
paafølgende Foraar, da man jo ikke kunde vide, om det vilde 
være muligt for Expeditionen til den Tid at foretage Rejser, 
som ikke vare absolut nødvendige. 
Vi besøgte nu de frodigste Steder i Angmagsalik-Egnen, 
nemlig Jkatek (mellem Sermiligak-Fjorden og Angmagsalık- 
Fjorden), Norajik (ved Knækket i Angmagsalik-Fjorden), Aingak 
og Kingorsuak (i det Indre af Angmagsalik-Fjorden). Intet 
Sted fandtes ikke-eskimoiske Ruiner men kun en stor 
Mængde gamle Eskimohuse. Saadanne ere betegnede mig 
paa ikke mindre end 40 Steder ved selve Angmagsalik-Fjorden. De 
frodigste Strækninger her oppe staa langt tilbage for enhver som 
helst Egn i Julianehaabs Distrikt, i hvilken der findes gamle 
nordiske Ruiner. Overalt ved gamle Hustomter fandtes en 
Mængde mindre Stykker Tre af Husenes Tommerverk, under- 
tiden endogsaa meget stort Tommer. Drivtommer findes nemlig, 
som omtalt, temmelig rigeligt, og Træ benyttes ikke til Brændsel, 
fordi Østlændingene aldrig koge undtagen over Lampe med 
Spæk. Man træffer derfor heller ingen Ildsteder paa Østkysten. 
De eneste Steder, hvor vi have seet saadanne, har der ogsaa 
været andre Tegn paa, at Graah har havt Telt der’). 
1) At Vest-Grønlænderne heller ikke førend Europæernes Ankomst til 
Landet kjendte til andet Ildsted end Lampen, synes at fremgaa af føl- 
