96 
Angmagsalik’erne kjendte, med Undtagelse af Graah's Varde, 
ikke noget til ikke-eskimoiske Stensætninger af 
nogen som helst Slags. De kjendte heller ikke noget Sagn 
om tidligere Kampe med Kavdlunak’erne. Kun et enkelt Brud- 
stykke af et Sagn, at «deres Forfædre skal have slaaet vore For- 
fædre ibjel og afbrændt deres store Hus», er sikkert kommet op 
til dem Syd fra, ad hvilken Vej de ogsaa have faaet Efterretnin- 
ger om Vestlændingenes tidligere Forbindelse med Europæerne. 
Vi besøgte saa godt som alle beboede Steder ved Sermiligak 
og Angmagsalik og bleve overalt modtagne med udsøgt Gjæst- 
` frihed. Overalt var der stor Rigdom paa Spekposer, og Sæler, 
der dels vare tørrede, dels frosne, vare henlagte til Vinter- 
forraad. Vi indhandlede meget, og hvad vi ikke kunde føre 
med os, lovede man at bringe os, saasnart vi vare komne 
til vort Vinterkvarter. Vi havde ogsaa haabet at faa Vinter- 
forraad af Lax, men da vi forst kom til Laxestedet den 23de 
September, var det for sent, thi Laxen var allerede i den stærke 
Regn kort forinden gaaet op i Indsoerne. 
Østlændingene vare i disse Dage overalt i Gang med at 
flytte: i Hus. Da vi kom til Norajik, flyttede Beboerne, be- 
staaende af 12 Familier, fra 5 Telte ind i deres store Hus. 
Folkene vare netop færdige med at flytte deres Bohave, nemlig 
Lamper og Gryder, ind i Huset, da vi kom. Skind bleve ud- 
bredte for os paa Vinduesbrixen, og Tarmskindsvinduerne bleve 
hængte for. Husets «Ældste», den gamle Milagtek (se Fig. 1 i 
«Ethnologisk Skizze»), beordrede Lamperne tændte, og da dette 
var gjort, aftog Folkene Klæderne, og Huset var beboet. 
Da vore Roersker saae, hvorledes alle Østlændingene flyt- 
tede i Hus, skjøndt de havde meget lune Telte med dobbelt 
gende Ytring i Walløe's Dagbog. Da han i 1751 gaar i Vinter- 
kvarter ved «Første- Vinter» (det nuværende Julianehaab) skriver han: 
«Den 4de Oktober begyndte vi at bygge os et Huus af Tørv og Steen 
paa Grønlandsk Viis, undtagen et lidet Fyrsted, som det eneste, hvori 
det differerede fra deres». («Samleren» iste Bind, Side 182). 
