99 
formaal skulde vi kaartlægge og undersøge Kysten fra 7%ngmi- 
armiut sydefter til Пийек og om muligt i Forsommeren 1885 
undersøge Strækningen fra Tingmiarmiut nordefter til den 
næste Boplads Umanak. Det var selvfølgelig navnlig Fjordene, 
vor Opmærksomhed skulde henledes paa, thi paa Oprejsen til 
Tingmiarmiut havde det at «komme frem! Nord paa!» lagt saa- 
dan Beslag paa Tid og Opmærksomhed, at der aldrig havde 
været Tale om at forlade Yderkysten og søge ind i Fjordene. 
Vor Rejse Syd paa blev derfor en fortsat Række af mindre Ex- 
eursioner ind i Fjordene, — lange blev de desværre aldrig, thi 
Tiden var knebent tilmaalt, og uden rigelig Tid lade de øst- 
grønlandske Fjorde sig ikke berejse i hele deres Udstrækning 
paa Grund af det saa godt som evige Dække af sammenfrossen 
Kalvis, Storis og Vinteris, der spærrer det Indre af dem. 
Den 30te Juli om Morgenen afgik Hovedexpeditionen fra 
Tingmiarmiut nordefter i Folgeskab med de fleste af de Øst- 
lændinge, der hidtil havde fulgt os paa vor Rejse. Kun de af 
Østlændingene, der havde deres Hjemstavn ved Tingmiarmiut, 
blev tilbage; da vore Arbejder imidlertid førte os bort fra 
selve Bopladsen, ophørte vort Samkvem snart med dem, og fra 
den Dag, vi forlod Zingmiarmiut, og indtil vi naaede den syd- 
ligste Handelsplads paa Vestkysten, Pamragdluk, saae vi ingen 
fremmede Mennesker. 
Efter nogle forgjæves Efterforskninger paa Øerne i Mun- 
dingen af Fjorden for at finde den Inskriptionssten, der i lang 
Tid har beskjæftiget dem, der endnu ikke følte sig over- 
beviste om Østerbygdens rette Beliggenhed, og som netop 
efter nogle gamle Udsagn skulde findes paa en © i Ting- 
miarmiut-Fjorden, og efter nogle Fjeldbestigninger paa Nord- 
siden af Fjorden, — roede vi den 3ite om Eftermiddagen over 
Fjorden og slog Telt omtrent midt paa Nordsiden af Øen 
Takisok. Den iste August besteg vi den 1000 Fod høje Top 
af Øen og afsluttede med Maalingerne herfra Opmaalingen af 
Fjorden. Vi fik nemlig ved denne Bestigning Bekræftelse paa 
=x 
1 
