100 
Tingmiarmiut'ernes Udsagn om, at den inderste sydlige Del 
af Fjorden var aldeles utilgengelig, fordi Vinterisen og 
Kalvisen endnu ikke var brudt op, og selv med Hundeslede er- 
kleredes det umuligt at trænge ind i det Inderste af Fjorden. 
Ingen kom nogensinde derind, sagde de, og Udseendet af 
det Fjordens Indre omgivende Landskab skulde heller ikke op- 
fordre dertil, thi stejle, forrevne Fjelde, Sne og Is og endelig i 
Baggrunden den øde Indlandsis var Alt, hvad der mødte Øjet. 
Heller ikke paa Takisok eller paa de den omgivende Øer paa 
Sydsiden af Fjorden fandt vi Spor af den omtalte Inskriptions- 
sten, og hele Historien om denne tror jeg rettest maa be- 
tragtes som et Paafund af en eller anden Østlænding, der 
efter at have seet, hvor ivrigt den Slags Sjeldenheder efter- 
spurgtes, har ment at kunne gjøre en god Forretning ved en 
saadan Efterretning. Ingen af Tingmiarmiut'erne kunde give os 
Oplysning: om den mærkelige Sten. 
Ihvorvel alle Øerne i Tingmiarmiut-Fjorden i Forhold 
til, hvad man ellers træffer paa Østkysten, ere ret frodige 
og grønklædte, kommer deres Plantevæxt dog intetsteds op til 
stort mere end en sparsom Lyngbevoxning. Der er alene af 
den Grund ikke Anledning til at haabe paa Nordboruiner i 
Tingmiarmiut-Fjorden, og hvor længe end snart den ene snart 
den anden, som intet personligt Kjendskab har til Østkysten, 
kan melde om Ruiner i næsten enhver større Fjord paa Grøn- 
lands Østkyst, saa staar det fast, at ikke alene ere Kystens 
Beboere uvidende om, at saadanne existere, men vi, der dog 
have et forholdsvis godt Kjendskab til Kysten, have intetsteds 
truffet hverken selve Ruinerne eller Naturforhold, der kunde 
give Anledning til at vente at træffe dem. 
Den 2den August om Formiddagen forlod vi Takisok. 
Vejret var temmelig raat og taagel, men aldeles stille, skjondt 
det tilses blæste en frisk Nigek (Nordlig Vind). Det var vor Hen- 
sigt at søge Teltplads paa Øen Uvdlorsiutit, og efterhaanden 
som vi nærmede os den, blev Isen, der med Negek’en havde 
