105 
Teltpladsens Omegn, og gjorde den 17de et Forsog paa at 
trænge ind i Fjorden. Kl. 6 om Morgenen forlod vi Teltpladsen 
i klart, stille Vejr; hele Fjorden var fuld af udstrømmende Kalv- 
ismasser, saaledes som Anoritok-Fjorden saa godt som altid 
er det, ofte endog helt ud til Yderøerne. Allerede lidt 
indenfor den første Bræ, Vest for Anoritok, standsedes vi af 
Isen, der laa klos paa Land; vi søgte tværs over Fjorden i tæt 
Is, der af den udgaaende Strøm sattes i stærk Bevægelse, men 
saa vel midt i Fjorden, som paa dennes søndre Side var Far- 
vandet aldeles spærret. Kl. 8 Form. søgte vi Land paa Enden 
af Tangen paa Sydsiden af Fjorden, foretog Maalinger herfra 
og søgte om Eftermiddagen tilbage mod Teltpladsen. Undervejs 
foretoges nogle Lodninger og Temperaturundersøgelser ud for 
Breen Vest for Anoritok, der godtgjorde, at Breen ingen 
synderlig Mægtighed havde under Vandet, og da den aller- 
største Del af de mindre Bræer paa Østkysten i deres Form 
og Udseende have meget tilfælles med denne, synes det rime- 
ligst, at det Knæk opefter, som i Reglen sees i den ydre Del 
af dem, og som kunde lede til den Tro, at det er Vandets 
Opdrift, der løfter Enden af Bræen, hidrører fra, at Bræen 
følger et temmelig fladt udgaaende Underland et Stykke ud i 
Vandet, indtil den ender med en brat Endeflade, hvorfra mindre 
Isfjelde dannes ved Nedstyrtning. , 
Ved Anoritok lykkedes det os ubemærkede af vore Grøn- 
lændere i Nattens Mulm og Mørke at berøve en af de mange 
højst primitive Grave, der findes her, en Del af sit Indhold; 
hele Udbyttet, 5 Kranier, laa i samme Grav, der var det hule 
Rum under en stor Stenblok. Havde vore temmelig ængstelige 
Grønlændere anet, hvilken Last de førte med sig i Baaden, 
havde Kranierne sikkert nok faaet Skylden for den Modgang, 
vi havde af Vejrforholdene paa den sidste Del af Rejsen. 
Da Maalingerne fra Tangen i Anoritok-Fjorden paa Grund 
af Observationspladsens ringe - Højde over Havet ikke havde 
