126 
end alle de eskimoiske Kjødgrave, der fandtes rundt om- | 
kring den. 
Eftermiddagen den 144е benyttedes til en lille Udflugt ind 
til Pllerkit, en meget stor, parabolsk Dal, der danner Fort- 
sættelsen af Agnat. Ogsaa her søgte vi forgjæves efter Ruinen, 
og da vi nu efterhaanden havde undersøgt de Steder i Fjorden, 
hvor Naturforholdene overhovedet tillod menneskeligt Ophold for 
længere Tid, opgav vi Ruinen og henførte den til den Klasse 
Nordbolevninger, som kun høre hjemme i Fantasiens Rige. 
Da vi om Aftenen vendte tilbage til Teltpladsen, blev vi 
højlig forbausede ved at se vore to Kajakmænd komme hjem 
fra Fangst i Følgeskab med to Kajakmend fra Umanak. У! 
anede ikke, hvad der forestod, for de vare saa tæt ved, at vi 
kunde høre dem raabe, at Hovedexpeditionen var kommen til 
Umanak. Kort efter kom den ene Hedning stikkende med et 
Brev fra Chefen, hvori han underrettede os om sin Overvintring 
ved Angmagsalik, sin Ankomst til Umanak, og sluttelig 
anmodede os om at støde. til ham saasnart som muligt. 
Skjøndt det var lyst, og Vejret smukt, havde Grønlænderne ikke 
Lyst til åt rejse, thi en lækker lille Sælhund var lige fanget, og 
da jeg nødig vilde skjændes med dem den sidste Aften, jeg havde 
Commandoen over dem, blev vi liggende, spiste Sælhundekjød, 
drak Kaffe, røg Cigar og befandt os i det hele. taget saa vel 
tilmode som ingensinde før i de to Aar, vi havde været i 
Grønland. | 
I tæt Taage med svær Ny-Is paa. Vandet, maatte Gron- 
lenderne til Straf for deres Mangel paa Energi den foregaaende 
Aften afsted den 15de om Morgenen Kl. 4. 1 Mundingen af 
Fjorden spærrede en stor Isskodse Sundet indenom Takisok, 
og Grønlænderne fik atter her at føle, at de ikke havde villet 
adlyde os, thi Baaden maatte losses, bæres over Isen og lastes 
igjen. Forst henad Middag nærmede vi os Teltpladsen ved 
Umanak, Dannebrog udfoldedes og under gjensidige Velkomst- 
hilsener mødtes vi med vore Kammerater. 
