131 
der var beboet af 38 Mennesker. Hele Vinteren igjennem, 
medens Fangsten var slet, modtoge vi hyppig Besøg af Øst- 
lændingene fra hele Omegnen. Saavel herved som ved Besøg 
hos dem fik vi god Lejlighed til at lære Befolkningens Levevis, 
Skikke, Religion, Sprog og Foriællinger at kjende, især da vor 
fortrinlige Tolk hurtig fandt sig til Rette med Sproget. Selv 
om Vejret var nok saa daarligt, kom de over til os, det 
vil .sige, naar Touren kunde gjøres over Land. I den 
stærke Brending ved Kysten vovede Ostlændingene sig ikke 
ud; en enkelt der gjorde dette, nemlig Fjordens dygtigste 
Fanger, kæntrede rundt i Brændingen. Vor Kajakmand, 
Samuel, kunde derimod til Stadighed gaa paa Kajak- 
fangst og kom heller ikke sjeldent hjem med noget, medens 
Østlændingene sultede, fordi de slet ikke kunde gaa ud. I Løbet 
af Vinteren fangede Samuel omtrent 40 Sæler, og Hed- 
ningerne kom ofte og tiggede Kjød hos os. Adskillige Gange 
satte Samuel, naar han var paa Fangst, sit Liv i Fare, saavel 
i Storm og Sneslud som ved at falde gjennem Isen. Kun faa 
af Angmagsalik’erne kunne rejse sig i Kajak, naar de ere kæn- 
trede; de staa i den Henseende langt tilbage for de syd- 
lige Vestlændinge. Da en Østlænding en Dag, da der ingen 
Brænding var, kom ind imellem Tyndisflager i et Stremfarvand, 
pressede Flagerne sammen omkring Kajaken og skød sig op 
ovenpaa denne, saa at han kun med Nød og næppe klarede sig 
fra at blive skruet ned af Tyndisen ved at bakke ud af den. 
For nogle Aar siden blev en Mand skruet ned paa den om- 
talte Maade og druknede. 
Efterat der i længere Tid ikke havde været Fangst, slap 
vore Naboers Vinterforraad af Kjød op, og de begyndte at sulte. 
Smart fandt de i de lange, mørke Nætter Vej til vore Brød- 
sække, der vare stuvede bort oppe under vor Konebaad, og 
stjal i det hele omtrent 50 % Brød fra os. Man maatte selv- 
følgelig undskylde de sultne Mennesker, at de toge af vore i 
deres Øjne utrolige Rigdomme, men for dog at sætte en 
9" 
