132 
Stopper for det, forbed jeg i kort Tid alle Ostlendinge Adgang 
til vort Hus. Da Forbudet blev ophævet, indfandt de, der havde 
begaaet de største Rapserier, sig ikke mere hos os, naturligvis 
fordi de. vare sikre paa, at vi gjennem de andre, der uforskyldt 
havde lidt under Straffen, vare underrettede om, hvem 
Tyvene vare. 
Da Vinterfangsten fra den faste Is tog sin Begyndelse i 
Februar Maaned, aftog rigtignok vore Naboers daglige Besøg, 
men til Gjengjeld kom de øvrige Østlændinge fra Sermilik og 
Sermiligak og det Indre af Angmagsalzk-Fjorden for at aflægge 
os Besøg. og tuskhandle med os. Vi afkjøbte dem i Særdeleshed 
ethnografiske Gjenstande og gav dem derfor Jernkram, Tøjvarer, 
Tobak, Perler m. m. 8 à 10 Timers Vandringer over høje 
Fjelde, dyb Sne og over skruet Is paa Bugterne kunde ikke af- 
skrække dem fra at aflægge os Besøg, uagtet de flere Gange faldt 
igjennem Isen ved Strømsteder i en Temperatur af 20 til 25 
Graders Kulde. 
Naar Grønlænderne kom i Besøg hos os, foretog vi anthropo- 
logiske Maalinger, ved hvilke vi fulgte de Anvisninger, der ere 
givne af Professor, Dr. R. Virchow i «Anthropologie und pra- 
historische Forschangen» og som findes i «Anleitung zu wissen- 
schaftlichen Beobachtungen auf Reisen» udgivet af Dr. G. Neu- 
mayer. Hanserak forfærdigede en fortrinlig Krumpasser til 
at udføre Ansigts- og Hovedmaalene med. Folkene var 
meget villige til at lade sig maale fuldstændig afklædte, kun 
beholdende Underbenklederne paa. Det er kun lykkedes os 
at faa fat paa faa Kranier paa Grund af Angmagsalik’ernes 
Skik, at kaste deres Dede i Havet. 
Det er en bekjendt Sag, at Grønlænderne ikke ere tilstrække- 
lig forsigtige i Omgang med Skydevaaben. Vi havde flere Ex- 
empler derpaa, men jeg skal kun nævne et, nemlig at Hanserak 
ved Uforsigtighed skød Pegefingeren påa venstre Haand af sig 
'selv. Han udviste en overordentlig Haardforhed og Taalmodig- 
hed, medens vi fjernede det splintrede Led og Benstumperne. 
