140 
maatte derfor paaskynde Expeditionens Hjemrejse saa meget 
som muligt for at naa dette Skib, og maatte opgive Under- 
søgelsen af Fjordene omkring Akorninarmiut, hvortil det havde 
været min Agt at anvende nogle Dage. Det Hul, som derved 
er kommet i Kaartet, i det mindste for Fjordenes Vedkommende, 
er mindre væsentligt, da det ømfatter Egnen omkring Graah’s 
Vinterkvarter, som han gjentagne Gange har berejst, og hvor 
der derfor næppe findes noget nyt. 
Da vi næste Aften kom til Akorninarmiut, bleve vi modtagne 
af den ene af Sydexpeditionens Baade, som var sendt herop 
med Proviant, medens Garde med den anden Baad var gaaet 
ind i Umanak-Fjord for at undersøge denne og se den der- 
liggende, tidligere meget omtalte Ruin. 
Næste Eftermiddag rejste vi videre. Om Natten standsedes 
vi af megen Kalvis udfor Umanak-Fjorden, men det lykkedes 
os dog efter nogle Timers Forløb at passere den. Det blæste en 
jævn, meget varm Sydvestvind med klart Vejr. Der var stærk 
Luftspejling, og Storisen- laa langt tilsos. Kl. 6 om Morgenen ~ 
den 154е Juli ankom vi Ш Umanak. Garde var endnu inde i 
Fjorden, men største Delen af Bagagen, og derimellem den to 
Aars store Post fra Europa, var efterladt her. Jeg sendte strax 
nogle Østlændinge afsted til Garde for at underrette ham om 
vor Ankomst. Beboerne berettede, at der hele Efteraaret ikke 
havde ligget Storis her udfor. Denne kom i Iste Tending af 
Maanen efter den korteste Dag, men gik igjen helt bort i 3die 
Tænding, efter hvilken Tid der var stærk Dønning. I 6te Tæn- 
ding kom Storisen igjen og blev liggende, indtil den vestlige 
Storm (avangnak) forleden Dag satte den helt ud fra Land. 
Efterat Expeditionens to Afdelinger den I6de Juli vare trufne 
sammen ved Umanak, rejste vi i Forening Syd paa. Ved Ting- 
miarmiut fandtes vort Depot fortrinligt opbevaret af Navfalik 
i en højtliggende Hule, hvortil det havde været et meget be- 
. sværligt Arbejde at transportere de tunge Kasser. Efterat 
have belønnet Navfalik og hans Folk godt for al den Hjælp, de 
