141 
havde ydet os, toge vi Afsked med dem og dermed med de 
sidste Ostlendinge, idet Strækningen Syd for Tingmiarmiut nu 
var ubeboet. i 
"I stadig smukt Vejr og meget spredt Is ankom vi den 20de 
Juli til Karra akungnak. Wer stoppedes vi i 5 Dage af stor- 
mende nordlig Kuling med Regn, der satte Isen ind mod Land. 
Paa Rejsen herfra fik vor Baad en stor Læk paa omtrent 6”. 
Ved at krænge Baaden over, skyndsomst lægge til en Is- 
skodse og losse Lasten, lykkedes det os at faa Lekken stoppet. 
Samme Dag tumlede et stort Stykke Kalvis rundt, ligesom vi 
passerede det, saa at den ene Baad, der var lige ved Siden af 
Isstykket, blev kastet langt til Siden, men heldigvis uden at 
tage nogen Skade. Vejret var nu kommet i et uroligt Hjørne, 
og Isen, der Nord fra havde pakket sig ind mod Kysten, 
lagde os gjentagne Gange alvorlige Hindringer ivejen, men disse 
vare dog aldrig af lang Varighed. 
Den 154е August ankom vi til det sydligste Udsted paa 
Vestkysten, Pamiagdluk. Vi erfarede her, at begge Handels- 
skibene vare afrejste fra Julianehaab; det sidste, «Constance», 
havde været klar til at gaa den 10de Juli, og da man paa den 
Tid ikke kunde faa Underretning om, hvor Expeditionen. var, 
afrejste det ifølge Førerens Instrux. 
Om Morgenen den 18de August kom vi til Nanortalik. 
Jeg sendte strax Postmænd afsted for at forhøre, om «Constance» 
"mulig endnu ikke skulde have forladt Landet, men ligge i en 
eller' anden Yderhavn. 
Kateket Isak Lund, der saavel denne Sommer som den 
foregaaende havde foretaget meteorologiske Observationer med 
stor Omhu og Nøjagtighed, lovede at fortsætte disse lagttagelser, 
hvorfor der efterlodes til hans Brug: 6 Thermometre og 1 
Hygrometer. Vore Huse tilligemed det øvrige Materiel, vi 
maatte efterlade, overleveredes til Handelsbestyreren.  Dæks- 
baaden «Freya» afsendtes til Julianehaab med en Del af Expedi- 
