1) Den sydligste Del til Auarket, 
2) fra Auarket tii Ikermiut, 
3) fra Ikermiut Ш Igdloluarsuk, 
4) fra Igdloluarsuk til Inigsalik, og 
5) Strækningen Ost for Znigsalik. 
Det sydligste, mellemste og nordligste Belte have store ind- 
byrdes Overensstemmelser, ligesom ogsaa de to mellemliggende 
ligne hinanden meget. Belterne 1, 3 og 5 ere gjennemskaarne 
af dybe Fjordpartier, bekrandsede af høje, takkede Fjelde, der 
aldrig have været dækkede af Indlandsisen. Enkelte Steder kan 
her være en ret frodig Vegetation. Mellem Fjeldene findes i Al- 
mindelighed mange Bræer, der hyppig strække sig helt ned til 
- Fjordene, og ind ad Landet til sees et af store Lokalbræer opfyldt 
Fjeldlandskab. I de to mellemliggende Partier er Forholdet 
anderledes. Landet er meget ode og Indlandsisen træder, saa 
godt som umiddelbart ud til Havet eller Fjordsiderne, kun 
efterladende enkelte afrundede Fjelde eller Fjeldpartier som 
Øer i den dækkende Is. Medens Grændserne for det nord- 
ligste og største af disse isdækkede Partier ere bestemt af- 
stukne ved Jnigsalik og Igdloluarsuk, er kun det sydligste 
Partis nordlige Grændse, nemlig ved /kermiut, skarpt afstukken, 
medens dets sydlige Grændse danner en jævn Overgang fra 
Cap Adelaer til Zluilek, paa hvilken Strekning der findes isfri 
og tildels frodige Kyststrækninger, som ogsaa tidligere have 
været beboede; men Nord for Auarket hæver sig strax indenfor 
Kystfjeldene den dækkende Indlandsis, hvorfor jeg har benyttet 
dette Sted som Grændseskjellet. Paa Grund af praktiske 
Vanskeligheder er Afsnitsinddelingen i den efterfølgende Be- 
skrivelse ikke baseret paa denne naturlige Inddeling. Beskrivel- 
sen tager sin Begyndelse ved Kangerujuk, nemlig det Forbjerg, 
hvortil der i 1881 er afgivet Beretning. 
