168 
hed danner Grundlaget for Kaartene paa Vestkysten af Gron- 
land. Den Fremgangsmaade, Capitain Holm i Meddelelser om 
Grønland 6te Hefte Pag. 176—77 angiver at have bragt i. An- 
vendelse ved sin Opmaaling af den sydligste Del af Grønland, 
har jeg i alt væsentligt fulgt; Afstandsbestemmelser ved De- 
pressionsvinkler fra Observationspladser med en barometrisk og 
trigonometrisk bestemt Højde over Havet have fundet en endnu 
mere udstrakt Anvendelse, da denne Opmaalingsmethode næsten 
er en Betingelse for at opnaa noget Resultat under Forhold, 
som dem, vi arbejdede under. Den i denne Methode meget 
væsentlige, men desværre stærkt varierende, Refractionsfactor 
er sat til Y/ıo, hvilket gjennem Forsøg har vist sig at være den 
tilnærmelsesvis rigtigste Værdi. Paa den af mig opmaalte Kyst- 
strækning er ingen absolut Længdebestemmelse gjort, men ved 
at skære nøjagtige Breder med Azimuther til sydligere, tid- 
ligere bestemte, kjendelige Fjeldtoppe er Længden frem- 
kommet. Mødet mellem Capitain Holms og mit Kaart, hans 
Nord fra og mit Syd fra, har været en ret god Control, 
og det viste sig, at hans ved Angmagsalik absolut bestemte, 
senere Syd efter førte Længde mødtes omtrent paa enkelt Bue- 
minut ved Umanak (Griffenfelds 0) med min Syd fra førte 
Nanortalik's Længde. 
Som det senere skal omtales, er det Inderste af Østkystens 
Fjorde paa den Strækning, vi berejste, saa godt som altid 
spærret af et Kaos af sammenfrossen Kalvis, Vinteris og Storis; 
det har derfor været umuligt at naa helt ind i Fjordene med 
Konebaad, og da Tiden ej tillod længere Landexpeditioner, har 
jeg. min Erfaring om de geografiske Forhold længere inde i 
Landet fra Bestigninger af gode Udsigtspunkter nærmere Kysten. 
