170 
Iluilek—Cap Adelaer. 
> 
Landet er indskaaret af 5 ret dybe Fjorde med nogenlunde 
parallele Hovedretninger, det mangler fuldstændigt Skjergaard, og 
kun mindre Øer findes enkeltvis spredt langs Kysten, i Reglen 
udfor Fjordenes Mundinger. Saa godt som intetsteds skraaner 
Landet jævnt ud mod Havet, men middelhoje Fjelde med 
mellemliggende mere eller mindre dybe Dalstrøg naae helt 
ud til Yderkysten. Kystfjeldene falde temmelig brat af mod 
Havet og efterlade kun hist og her en smal, fladere Kyst 
foran sig; deres Middelhojde er omkring 1500 Fod, kun 
enkelte naa op Ш 2500 Fod, men Fjeldhojderne tiltage 
hurtigt indefter, og i det Inderste af Fjordene træffes 
næsten overalt fra 3000 til 6000 Fod høje, bratte, forrevne 
Fjeldgrupper. Indlandsisen , der overhovedet først kan siges 
egentlig at begynde Nord for Zudek, omtrent paa 61° №. Br., 
formaar ikke rigtig at forcere de mægtige Fjeldhindringer, 
og kun paa enkelté Steder. (især omkring Cap Tordenskjold) 
naaer den ud til den yderste Kyst. Hvor den imidlertid ikke 
selv som den oversvommende Masse kan naae frem, udsender 
den Isbreer gjennem Slugter og Dalstreg, og denne Stræk- 
ning udmerker sig derfor ved en stor Rigdom paa Breer. Kun 
een Fjord kan dog regnes for en egentlig Iste Klasses Isfjord 
— nemiig Anoritok- Fjorden. Kysten gjør et overordentlig 
nøgent, bart Indtryk, og hvor Fjeldsiderne ere klædte, er det 
oftest med Sne, der mange Steder ligger helt ned til Havets 
Overflade hele Sommeren igjennem; kun pletvis forekomme de 
saakaldte «frodige» Steder, saa godt som altid i Følgeskab med 
Husruiner fra tidligere Eskimobebyggelse. 
Tæt Nord for Øen Zluilek, der ved et smalt, af bratte Fjeld- 
sider begrændset Sund adskilles fra Fastlandet, gaar en mindre 
Indskæring, Kangerdluk, med nordnordvestlig Retning ind i 
Landet. Paa den vestlige Side begrændses den af et lavt, 
sneklædt Forland; paa Nordsiden er Kysten lidt mere venlig, og 
