188 
Vestsiden af Uvdlorsiutit Tunua dannes af et højt, takket 
og temmelig brefuldt Bjergland. 3 mindre Breer vælte over 
Fjeldene ud mod Sundet, og i Sommerdage gjenlyder Luften af 
evig Larm fra dem; ingen af dem afgive imidlertid Isfjelde. 
Nord for Uvdlorsiutit ligger den 7—8 МИ dybe, brede og 
skjønne Tingmiarmiut-Fjord, i sin ydre Del begrændset af høje, 
mægtige og snefrie Fjelde. Flere større og adskillige mindre 
grønklædte og venlige Øer opfylde Fjorden og giver den et saa 
tiltalende Anstrøg, at man næsten glemmer, at man er påa Grøn- 
lands Østkyst, vant som Øjet er til den evindelige Sne og Is. 
Fjorden begrændses paa Sydsiden indenfor Uvdlorsiutit af 
Fastlandet som med VNV.-lig Retning trækker sig 6 Mile ind- 
efter; det er paa flere Steder fuldt af høje, stejle Fjelde, og 
flere større Breer skyde ud i Fjorden. Landet er temmelig 
snefuldt og bliver et Par Mil indenfor Uvdlorsiutit Tunua helt 
isklædt; naar Sydsiden af den ydre Del af Tingmiarmiut-Fjorden 
alligevel maa siges at have et tiltalende Udseende, er Grunden 
den, at Fastlandet skjules af den langagtige, store Ø Takisok, 
der med Fjordens Retning som Længderetning ligger 1—2 Kvart- 
mil udenfor Sydsiden af Fjorden. Saavel Takisok som de andre 
Øer i Fjorden ere vel bevoxede med Græs og Lyng, og de be- 
nyttes ogsaa saa godt som alle vexelvis til Sommeropholdssteder 
for Fjordens Beboere. 
Vest for Takisok bliver Fjorden meget smallere end i den 
ydre Del, og den indre, af Kalvis og Vinteris dækkede Del har 
lidet tilfælles med de ydre smilende Egne. Fra Bræerne i det 
Indre af Fjorden afgives ret betydelige Isfjelde, og ligesom 
i sydligere Egne seer man Indlandsisen hæve sig ganske jævnt 
indefter fra det Inderste af Fjorden. Fjeldene paa Sydsiden af 
Fjorden naae en Højde af 4000 Fod. 
Nordsiden af Tingmiarmiut-Fjorden dannes раа de yderste 
2 Mil af den store Tingmiarmiut-@ og den Syd derfor liggende 
Ausivit-Ø (se Træsnit $. 98). Denne sidste er gjennemgaaende 
lav, de højeste Punkter henved 800 Fod høje; langs Kysterne 
