192 
" dingen, hvor Fjorden afsætter Forgreninger baade paa Nord- og 
Sydsiden, gjør denne Forskjel sig gjældende. Den sydlige For- 
grening, Sékuijuitsok (det Sted, hvor der altid er Isdække), er 
omgivet af sne- og iskledte Fjeldmasser og 2 anselige Breer 
udmunde i den; den nordlige, Agnat, og dennes videre For- 
grening Tastusak mangle ikke alene de sneklædte Omgivelser, 
men man finder endog en yppig Vegetation af Græs, Smaa- 
blomster, Lyng, Pilekrat o.s.v. langs dens Kyster. 
Paa en flad Tange ved Mundingen af Agnat ligger Telt- 
pladsen. Zgdluvigkat, hvor friske Teltringe og Kjødgrave vidne" 
om, at Umanak's Beboere have deres Tilhold her, naar de 
færdes paa Fangst i Umanak-Fjorden. | 
Paa Nordsiden af Agnat gaar en dyb, frodig, fuldstændig 
parabolsk Dal ind mellem 2 Kjæder af 5000 Fod høje, spidse 
Fjelde. En mægtig brusende Elv udstrømmer fra en Sø en 
Mils Vej inde i Dalen. I sit Løb danner den flere Steder ret 
anselige Vandfald; ved sin Munding gjennembryder den en 20 
Fod høj, temmelig bred Morænevold og danner ved den Mængde 
Ler og Slam, som den fører med sig, et stort Delta udenfor 
Dalen. 
Selve Fjorden har imidlertid fortsat sit Løb indefter i 
Landet i NNV.-lig Retning og er påa Vestsiden begrændset af 
det højeste Fjeldparti mellem Äutsigsormiut og den sydligste 
Kangerdiugsuatsiak (Lindenows - Fjorden). Fjeldpartiet har en 
Udstrækning af 3 Mil, og paa denne Strækning rager en halv 
Snes Toppe op til omkring 5000 Fod, medens en enkelt Top 
naaer 6600 Fod. Saa godt som alle Fjeldtoppene ere klædte 
af evig Is, og stejle Breer skyde ned mellem dem.  Ostsiden 
af det Inderste af Fjorden er mindre bjergfuld men ligesaa 
isklædt, og båg en stor Bræ, der danner Afslutningen af Fjorden, 
seer man Indlandsisen hæve sig indefter. 
I Umanak- Fjorden naaede den sydlige Afdeling af Ex- 
peditionen sit nordligste Punkt. 
