198 
staa i Telt paa Øerne Kemisarak og Kekertarsuak. Ikke alene 
om Sommeren, men ogsaa om Vinteren er der ofte For- 
bindelse mellem Beboerne af Orkua og Igdloluarsuk, og paa 
sidstnævnte Aarstid skeer det ad en Slædevej, der fører bag 
om Cap Moltke. Denne Egn er bekjendt for at være den bedste 
for Bjørnefangst. Ogsaa her skal findes en aldeles sammen- 
styrtet Bjornefelde. Fjorden ved Jgaloluarsuk er omgivet af 
mange høje, spidse, snedækkede Fjelde og producerer mange 
store Isfjelde. Om Vinteren kalve Bræerne, ikke, saa at Fjorden 
tildækkes med Vinteris; men om Foraaret begynder store Kalv- 
ninger, som opfylde hele Egnen med Isfjelde. Fra Zgdloluarsuk 
antager Landet atter det øde, isdækkede Udseende ligesom Lan- 
det Syd for Tingmiarmiut-Egnen. Indlandsisen strækker sig 
helt ud til Havet, kun efterladende mindre Partier af Kystfjelde. 
Paa Nordsiden af Fjorden ved Zgdloluarsuk ligger det kjendelige, 
1945 Fod høje Fjeld; Kokajatok og det 1490 Fod høje Cap 
Møsting, paa hvilket der staar en lille Varde. Indenfor 
disse Fjelde findes store Bræer, og Fjeldtoppene, der rage op 
over Isen, ere indtil 3000 Fod høje. 
Paa hele Strækningen fra /gdloluarsuk til Umivik (Gylden- 
love’s-Fjord) træder store Bræer umiddelbart ud til Havet. Paa 
den sydligste Del, nemlig til Tingmiartalik, afbrydes det bratte 
Forland af mange brede, men ikke høje Bræer, der tæt bagved 
forene sig til en sammenhængende Ismasse, som hæver sig hen- 
imod høje, spidse og takkede Fjeldpartier og Nunataker. Blandt 
de bratte golde Næs, som gaa ud til Havet, skal jeg kun nævne 
Ekalugtusak, der udmærker sig ved sine dristige, stejle Former. 
Landet omkring Krumpens Fjord er dækket af Sne og Is, som 
ligger i Høje og Dale, hvorimellem der findes snefri Fjeld- 
partier og i hvis Baggrund man seer høje Fjelde. 
Paa Fastlandet ligeoverfor de nøgne Øer, der kaldes Ting- 
miartalik, ligger umiddelbart ved Havet flere Fjelde, af hvilke 
det kjendeligste hedder Pingasukajit, er 1800 Fod højt og 
