206 
har mange fremspringende Pynter paa begge Sider. Efter oven- 
nævnte Hovedretning af Fjorden, deler den sig i to Arme, i 
hvilke der udmunder kalvende Breer. Breen i den østre Arm 
kommer ud igjennem et stort Dalstreg, men leverer efter 
Sigende kun smaat, meget snavset Kalvis, der i Almindelighed 
er smeltet, inden det er kommet helt ud til Mundingen af 
"Fjorden. Igjennem dette Dalstrøg kan man se Fjeldene i det 
Indre af Kangerdlugsuatsiak. Man siger, at denne Arm tidligere 
skal have staaet i Forbindelse med Sermiligak-Fjorden, men at 
Sundet nu er blevet stoppet af Breen. Den mægtige Bre i 
den vestre Arm kommer umiddelbart fra selve Indlandsisen, der 
hæver sig til en betydelig Højde og begrændser Horizonten saa 
langt, som man kan se. Denne Bræ producerer store Mængder 
af Isfjelde og Kalvis; thi den kalver hele Aaret rundt og kan 
fylde hele den inderste Halvdel af Fjorden med Kalvis. Man 
siger, at denne Fjordarm altid er pakket fuld af Is, saa at 
Ingen nogensinde har været inde ved Bunden. Det længste 
Folk har været inde i Fjorden er ved Øen Amagak og den 
ligeoverfor liggende Halvø paa Vestsiden, Akiiarisek. Skjondt 
Breen er meget høj, veed man dog ligeledes her at fortælle 
om, hvorledes den i gamle Dage har dannet et Sund, der gik 
gjennem Landet ud til Vestkysten. Jeg har kun været inde i 
Sermilik indtil 152 paa 65° 58‘ Brede; men fra Angmagsalik- 
Fjordens inderste Del har jeg fra et 1890-Fod højt Maalepunkt påa 
66° 8° N. Brede maalt Depressionsvinkler til det Indre af Fjorden 
og derimellem omtrent til det inderste af Fjordens vestre Arm. 
_ Detailtegningen af det Indre er derimod optaget efter Øst- 
lændingenes Tegninger 
Den yderste Del af Fjordens Vestside er høj og fjeldrig 
indtil indenfor den store О, Kekertarsuatsiak.… Paa denne 
Strækning ligge de mellem 3 og 4000 Fod høje Fjelde: Karu- 
suernek, Augpalartorsuit og Perserajik. De to førstnævnte ere 
adskilte ved en lav Tange, der hedder Torsukatak. Naar Folk 
om Vinteren rejse fra Sermelik til Znigsalik, gaar Vejen over 
