215 
Fra Erik den Rødes Ø kan man saavel se Kalerajuek 
som Ingolfs Fjeld. En lille Bugt paa Ostsiden af denne Ø 
kaldes K7suit paa Grund af de store Mængder Drivtommer, som 
opsamles der. Fra den bestegne, 2080 Fod høje Top af Leifs © 
kan man se Øerne NO. efter indtil en Afstand af omtrent 7 Mil. 
Fra begge disse Øer fik vi et Overhlik over det Indre af Landet, 
der er et Kaos af 5 til 6000 Fod høje, tildels snebedækkede 
Fjeldtoppe og kjendelige Spidser (Tav. XIV.). Flere Breer saae 
vi mellem Fjeldene, men ingen større isdækkede Partier. Alle 
de smaa Øer heromkring bestaa af bratte, nøgne Klipper (se 
Tresnit S. 217). 
Sermiligak-Fjorden deler sig i to Arme, fra hvilke brede 
Breer komme ned til Havet mellem hoje, spidse Fjelde. Den 
østlige Bre er lav, har kun ringe Heldning, og en ældre Mand 
kunde erindre, at den i hans Barndom gik meget lengere 
ud i Havet. Begge Breerne i Sermiligak kalve kun lidt om 
Foraaret, naar Vinterisen bryder op. Jeg har ikke havt Lejlighed 
til at forvisse mig om, hvorvidt disse to Breer, ligesom ogsaa 
om den i den østre Arm af Sermilik, staa i Forbindelse med 
Indlandsisen, men antager dog efter hele Landets Udseende for 
sikkert, at idetmindste de to førstnævnte ikke gjøre det. Det 
ydre af Fjorden fryser kun sjeldent til; thi sterke Stromskerin- 
ger vedligeholde store, aabne Vaager, og Sermiligak er derfor 
en fortrinlig Fangeplads. Her findes flere gamle Huse, men 
i Vinteren 1884—85 var kun eet Hus, nemlig ved Nunakitit, 
beboet af ialt 14 Mennesker. 
Af den ovennævnte Beskrivelse af Østkysten vil man se, at 
det vil vere umuligt blot tilnærmelsesvis at opgive Antallet af 
men antager, at Meningen dermed er: «Land seet af Egede». Paa en- 
gelske og amerikanske Kaart er Navnet «Egedes Land» bibeholdt, men 
synes først at tage sin Begyndelse nordligere. 
