238 
som jeg fik Anledning til nojere at undersøge i Sommeren 
1883, 2) Strækningen Jluilek— Umanak og 3) Strækningen 
Umanak—Sermiligak paa Rejsen til og fra Overvintringsstedet. 
De herskende Bjergarter, som man i det Hele taget træffer 
påa Østkysten, ere: Gnejs, Granit og Gnejsbreccie. 
Dertil kommer i den "søndre Del Syenit, og paa Gange 
Diabas og Diorit. Paa et geologisk Oversigtskaart er det 
meget vanskeligt at afsætte Grendserne for Gnejs og Granit, 
idet disse to Bjergarter gribe stærkt ind i hinanden, og 
desuden er det paa mange Steder ikke let at afgjøre, hvad 
‘der er Gnejs, og hvad der er Granit. For den sydlige Dels 
Vedkommende vilde et idealt Profil give underst Granit, der- 
over Gnejsbreccie, Gnejs og øverst Syenit. Gnejsbreccie 
kalder jeg en Zone, som ligger imellem Gnejsen og Graniten, 
bestaaende af større og mindre Stykker af den første, ofte af 
Størrelse som store Huse, svømmende i den sidste. Gnejs- 
stykkerne ere ofte knuste og pressede paa den utroligste Maade. 
Naar man gaar ud fra Pamiagdluk (Ilua), der ligger lidt 
Vest for Sydspidsen af Grønland, da træffes her især Granit 
indsprengt med rød Granat. Denne Granit har man ogsaa 
i Stranden ved det derfra mod NO. gaaende Sund. Ved Kug- 
suasik paa Sydsiden og Anikitok paa Nordsiden af Ikek træffes 
Syenit, der fortsættes paa begge Sider indtil forbi Sangmisok 
og Kungmiut. Lidt Øst for Aungmiut kommer stribet Granit, 
som afbrydes ved et lidet Parti Syenit ved Ztidlek. Kommer 
man højere op paa Landet, træffer man Gnejsen ovenpaa 
Graniten som et Dække. Ved Азззий træffes saaledes Gnej- 
sen i en Højde af 600—900 Fod over Havet. 
Ved det østlige Pamiagdluk’s søndre Næs træffes Syenit, der 
ligger som et Dække over Gnejsen og den stribede Gra- 
nit, som findes i Stranden, naar man kommer længere op i 
Strædet Tunua. Den østre Del af Azpisako bestaar af Syenit. Nu 
er Bjergarten fra Udløbet af Xipisako til Nordsiden af Aluk paa 
Østkysten (60° 8’) udelukkende Syenit. Vest for Aluk haves 
