247 
tilbage ligesom uhyre Bautastene, medens Gnejsgraniten udenfor 
var forvitret bort. Fra Orsuluviak fortsættes Gnejsgraniten til 
vort Vinteropholdssted, Tasiusarsik (65° 37‘). Den er meget 
granatrig og træffes ogsaa ved Nunakitit paa den østre Side af 
Angmagsalik-Fjorden. 
Gaar man ind over den vestre Side af Angmagsalik-Fjorden, 
beholder man denne granatrige Gnejsgranit indtil 1/2 Mils 
Vej Syd for Jkerasarsuak. Der kommer et lille Parti Gnejs- 
skifer, ligesom ogsaa en lys, graa Granit. Denne Granit strek- 
ker sig ind over hele /kerasarsuak og hører til Granitpartiet i 
Sermilik. Paa den anden Side af /kerasarsuak faar man strax 
Gnejsen igjen. Denne fortsættes i svævende Lag ind over hele 
Angmagsalik-Fjorden. Gaar man ind over Fjorden paa den 
ostre Side, saa har man ligeledes ude ved Mundingen Gnejs- 
granit. Ved Umivik har man Gnejs, som strækker sig langs 
hele Fjorden udefter. 
Ved Kumarmiut og Ingmikertok (65° 45‘) findes en meget 
biotitrig Granit, der kun er et mindre, fra den øvrige Bjergart skarpt 
afgrendset Parti. Fra Norajik og Ost over til Sermiligak-Fjorden 
træffes overalt Gnejs og megen knust Gnejsbreccie i svævende 
Lag. Erik d. Rødes og Leifs Øer (65° 52‘) bestaa af meget 
skifrig Gnejs. Eriks © gjennemsættes af Diabasgange med 
Strøg NO.—SV. Ogsaa Øerne i Sermiligak-Fjorden bestode af 
Gnejs, og Nunakitit i Sermiligak gjennemsættes i sin Længde- 
retning af mægtige Pegmatitgange. 
Efter denne kortfattede geologiske Oversigt, hvis Resultater 
ere for fragmentariske til, at de med nogen Nytte vilde kunne 
aflægges for Strækningen Umanak— Sermiligak paa de hermed 
følgende Kaart — skal jeg kun tilføje nogle Ord om Isen og 
dens Virkninger. Paa Grund af Expeditionens andre og vig- 
tigere Formaal var der, som sagt, ingen Lejlighed for os til at 
beskæftige os særligt med Indlandsisen. Af Østgrønlænderne fik 
vi at vide, at der paa den af os undersøgte Del af Østkysten 
