248 
findes 4—5 Fjorde, som udsende Isfjelde, nemlig Sermilik- 
Fjorden (den største), Zkersuak, Pikiutdlek-Fjorden, Igdlo- 
luarsuk-Fjorden og maaske en af de sydligere. Selv saae vi 
paa Afstand nogle af disse Br&er, som afgav Isfjelde, men deres 
Beliggenhed var en saadan, at vi maatte renoncere paa videre 
Undersøgelse af dem. En Undersøgelse af en eller anden af 
de mindre Breer, som vi passerede, syntes mig af liden 
Interesse, da en enkelt Maaling af en lille Bres Bevegelses- 
hastighed intet ordentligt Resultat giver. Den paavirkes for 
meget af de til enhver Tid herskende Temperaturforhold. 
I Egne, som laa fjernt fra Indlandsisen, udmærkede Fjel- 
dene sig ved deres alpine Former, skarpe spidse Takker, for- 
vitrede Sider og store Urer. Derimod vare Fjeldene lige ved 
Indlandsisen, hvor den netop var gaaet tilbage, lave, afrundede, 
ganske glatte og uforvitrede. Saaledes ere Angmagsalik-Fjeldene 
og Fjeldene i den ydre Del af Sermilik skarpe og vilde. 
Landet i den indre Del af Sermilik og paa Fastlandet omkring 
Ikersuak er derimod temmelig lavt og fladt. Ligeledes er 
ogsaa Landet omkring Puisortok lavt og fladt, medens Landet 
Nord og Syd derfor er meget vildt og alpint. Man faar uvil- 
kaarligt det Indtryk, at det, som virker destruerende paa Fjeldene, 
er Klimaet, der gaar forud for eller følger efter en Istid, idet 
det virker ved sin Vexel mellem Tø og Frost. Isen selv virker 
kun som Transportmiddel og beskytter saa den underliggende 
Klippe for videre Ødelæggelse. Skurstriber kan man næsten 
overalt iagttage, og de følge i Reglen Fjordenes og Dalenes 
Retninger. 
Sidemoræner forekomme meget ofte, og paa en stor Bræ 
ved /gdlokolik i Lindenows Fjord tillige Midtmoræner. Ende- 
moræner ere derimod sjeldnere, da næsten alle Bræerne gaa 
ud i Havet. Ved Xssuit i Ikek (59° 54‘) fandtes en Endemorene 
c. 1300 Fod over Havet, og den indeholdt kantstødte Sten af 
alle Størrelser, især bestaaende af Stedets Bjergarter. Indenfor 
Morænen laa en Sø, ved hvis inderste Del, der nu udmundede en 
