å 
293 
skulle nærmere belyse dem ved mere detaillerede Undersøgelser, 
der strække sig over længere Tidsrum. 
Observationerne 1 Stykkisholm, der for Lufttrykkets og: 
Vindens Vedkommende gaa tilbage til henholdsvis 1857 og 1845, 
vise, at Lufttrykket gjennemgaaende er lavere Syd for dette Sted 
end Nord derfor, eftersom de overvejende Vindretninger ere 
Nordøst og Øst, saaledes som hosstaaende Tal vise: 
Vindens Hyppighed ved Stykkisholm i 30 Aar- (Procent): 
Ne IND. srOboi SOS зи 8 VE biNslbiaNV:nauStille. 
3 21 20 Ibert 10 5 5 10 
De samme Tal vise imidlertid tillige, at Vindene fra Syd- 
qvadranten, Sydøst, Syd og Sydvest, optræde temmelig hyppigt, 
tilsammen omtrent med lige saa stort Procenttal som Nordøsten 
og Østen tilsammen, og, da de tillige ofte blæse med stærk 
Kulingsgrad , maa, som oftere nevnt, en af Banerne for de 
vandrende Minima i Nordatlanterhavet ligge mellem Island og 
Grønland. Af Maanedsisobarerne i Aarene 1874—84, da der 
har veret et tilstrekkeligt Antal meteorologiske Stationer i Gang 
" paa Færøerne, Island og Grønland til med nogenlunde Sikkerhed 
at bestemme Lufttrykkets maanedlige Fordeling over og imellem 
disse Lande, fremgaar det, at der i 80 Maaneder, altsaa i 
c. 60 Procent, ud fra Hovedminimet, der i Almindelighed staaer 
Syd eller Sydøst for Island, har dannet sig en Gren eller en 
Udløber op mellem Island og Grønlands Østkyst mellem 60 og 
65° Bredde, og i 31 af de 132 Maaneder eller i 10 Procent 
har endog selve Hovedminimet staaet Vest for Island. 
Betragte vi nu 7 af de 8 Maaneder, for hvilke der foreligger 
Observationer fra Angmagsalik — Februar 1885 undtagen, 
hvorom senere — og, følge vi Vejen for hver enkelt atmo- 
sphærisk Forstyrrelse, der har bevæget sig mod Nord eller Øst 
fra Atlanterhavet Syd for Grønland, faa vi det overraskende 
Resultat, at af 64 Minima have de 45, 9: 70 Procent, 
taget Vejen mellem Island og Gronland, medens kun 
19 ere gaaede Syd for Island og videre mod Øst. Heraf tor 
