300 
medens de paa Jan Mayen og paa Sabine-Øen faldt Kl. 3—5 
og Kl. 9—12 Form. og Eftm. Hertil kan endnu føjes, at den 
amerikanske Expedition, der overvintrede ved Fort Conger paa 
82° Nordbredde, fandt, at Kl. 1--2 og Kl. 6—7 Form. og Eftm. 
vare Tiderne for den laveste og højeste Barometerstand. 
Vi skulle endelig omtale de Føhnphænomener, som Expe- 
ditionen har havt Lejlighed til at iagttage. Som bekjendt, har 
Føhnvinden sit Navn efter en Søndenvind, der med stor Styrke 
blæser paa Alpernes nordlige Skraaning, og som medfører en 
usædvanlig Varme, skjøndt den har blæst henover Bjergenes 
sneklædte Toppe, medens et andet af dens Særkjender er en 
ualmindelig Tørhedsgrad. Navnet bliver i det Hele taget anvendt 
paa Vinde, der paa de forskjellige Steder af Jorden iagttages 
paa Lesiden af Bjergkjæder eller Hojdedrag, og som besidde 
en paafaldende høj Temperatur og en ringe Fugtighedsgrad. 
Under Expeditionens Ophold i Nanortalik indtraf der en 
Del Fohnphænomener. Da imidlertid Nanortalik ifølge sin Be- 
liggenhed maa siges at kunne faa de samme Betingelser for en 
Føhn som Vestgrønland, skulle vi her indskrænke os til at 
anføre, at dette Phænomen optraadte med østlige til nordøstlige 
Vinde, der blæste med stærk, i Regelen med stormende Kuling. 
Vi skulle derimod nærmere betragte Observationerne i Angmag- 
salik. Her optraadte der Fohner paa 21 Dage, hvoraf 4 
Dage faldt i Oktober 1884, 5 i November, 4 i December, 6 i 
Januar 1885, og I i hver af Maanederne Februar og Marts, 
medens April og Maj ikke havde nogen Føhn at opvise. Vinden 
blæste under Føhnerne med følgende Hyppighed (opgjort efter 
a 
3 Observationstider for at kunne sammenlignes med andre 
Stationer): 
N. NO. O. so. S. SV. V. NV. Stille. 
211,2 26 3 0 0 1 1 51/9 5, 
altsaa aldeles overvejende fra Nord og Nordost; den 
gjennemsnitlige Vindstyrke var for disse Retninger 4 efter den 
6-delelige Skala, og Styrken steg som oftest til fuld 
