302 
\ 
ostlige og sydostlige Vinde paa Minimets Nord- og 
Ostside og nu ved at blæse henover Bjergene antage 
Føhnens Særkjender. Af Kaartene seer man tillige, at der 
samtidigt med en Føhn ved Angmagsalik kan optræde en Føhn 
påa et eller andet Punkt paa Grønlands Vestkyst; her drager 
nemlig samtidigt det ene Minimum efter det andet nordpaa, og, 
efterhaanden som det skrider fremad, flytter, saa at sige, Føhnen 
sig, idet den holder sig Nord for Minimets Centrum; thi da vil 
Vinden blæse fra en for Føhnen gunstig Retning. 
Et interessant Fohnphenomen optraadte under Expeditionens 
Rejse sydpaa fra Angmagsalık. Natten til 4. 30te Juni 1885, 
da Holm og Rejsefæller endnu befandt sig paa 651/s—-651/2° 
Bredde, blev han overfaldet af en stormende Nordvest, der holdt 
sig til hen paa Eftermiddagen d. iste Juli og medførte en Tem- 
peratur paa indtil 10°, medens Luften, der for Stormen havde 
været ner ved sit Metningspunkt, fik en Fugtighedsgrad paa 
kun 30—40 Procent. Under hans fortsatte Rejse sydpaa erfarede 
han, at Fohnen havde strakt sig helt ned til Sydspidsen af 
Grønland; Garde, der i de Dage laa ved omtrent 61° under 
Rejse nordpaa, observerede stiv-haard Vestenvind med Tempe- 
raturer paa indtil 104/2° og 25—40 Procent Fugtighed. Grunden 
til denne Føhn var et kraftigt Minimum paa under 740™", der 
stod mellem Stykkisholm og Angmagsalık. 
Temperaturen af Sneens Overflade blev i den første 
Vinter 1883—84 observeret i Nanortalik Kl. 8 Form. og Kl. 5 
Eftm., men dels blev Observationsrækken ofte afbrudt, navnlig 
naar der ikke laa Sne nok, dels falde de nævnte Tider ikke 
sammen med Observationstiderne for Luftens Temperatur; vi 
skulle derfor indskrænke os til at omtale Resultaterne fra den 
anden Vinters Maalinger. I Vinteren 1884—85 blev Sneens 
Overfladetemperatur maalt hver 4de Time gjennem hele Nøgnet, 
nemlig Kl. 4 og 8 Form., Kl. 12 Middag, Kl. 4 og 8 Eftm. og 
