"Kvinder, vilde Forholdet ikke være bleven saa besynderligt —, 
4 omen det synes dog at fremgaa af Tallene, at Forskjellen mellem 
"Antallet af Mend og Antallet af Kvinder mere skyldes en ser- 
egen Raceejendommelighed end de to Kjons af Livsvilkaarene 
_ betingede forskjellige Mortalitet. 
Denne Opfattelse støttes desuden betydeligt ved de faa 
Oplysninger, der haves om Forholdet paa Vestkysten fra den 
Tid, da den derboende, endnu relativt ublandede Befolkning 
stod Østgrønlænderne nærmere i Levemaade og Livsbetingelser 
end nu. I 1762 angav Crantz Talforholdet mellem Mænd og 
Kvinder i Sydgrønlands tyske Menigheder som 1000 til 1348, 
og ved dette Aarhundredes Begyndelse var der i hele Syd- 
grønland omtrent 1500 Kvinder for hver 1000 Mend, medens 
der i det sidste halvhundrede Aar i hele Vestgrønland kun har 
været mellem 1100 og 1150, noget flere i det sydlige end i det 
nordlige Inspektorat. 
Desværre har man under Expeditionens korte Ophold paa 
Kysten ikke kunnet tilvejebringe et tilstrækkeligt Materiale til 
Bedømmelse af Mortalitetsforholdene, det eneste sikre Middel 
til at løse Spørgsmaalet, og man maa derfor indtil videre blive 
staaende ved det her anførte, vel sagtens for bestandigt. 
Den almindelige Forestilling, som man tidligere havde от. 
Østgrønlændernes høje Væxt i Modsætning til Befolkningen paa 
Vestkysten, har ved Expeditionens Maalinger af et større Antal 
Mænd og Kvinder — ialt 136 — vist sig at være noget over- 
dreven. Saavidt som man tør slutte noget af en Sammenligning 
af det foreliggende Materiale med de Maalinger, jeg selv har 
foretaget paa den mellemste Del af Vestkysten (Sukkertoppens 
og den nordlige Del af Godthaabs Distrikt), er Forholdet det, 
at Legemshøjden tiltager fra Syd til Nord langs begge Kyster, 
og navnlig viser Expeditionens Maalinger en betydelig Tilvæxt 
