aw. 
49 
Regnbyger. Forst mod Slutningen af Sommeren blive Vindene 
i Reglen stærkere og Regnperioderne længere. 
Hvad Isforholdene angaaer, da saaes i Slutningen af Som- 
meren 1884 kun mindre Partier Is paa Havet noget fra Land. 
Fra den 10de September begyndte der at komme stærk Don- 
ning og Brending, som med stormende Kuling voxede til en 
Højde, jeg ikke har seet andre Steder, og i 21/2 Maaned 
kunde man selv fra over 2000 Fod høje Fjeldtoppe ikke se 
Spor af Stor-Is nogetsteds tilsøs. De stadige NO.-Storme 
førle nu og da tildels sammenhængende Kalvismasser Syd paa, 
og disse kunde enkelte Dage dæmpe Brændingen, men snart 
efter var der atter et oprørt- Hav. 
Fra den 25de November til Midten af Januar viste der sig 
undertiden en betydelig Mængde Stor-Is udfor Kysten, som 
kunde fryse sammen til en sammenhængende Masse og fast til 
Kysten; men Stormene brød altid snart efter Isen op igjen og 
førte den bort, hvorefter der atter indtraadte stærk Brænding. 
Fra Midten af Januar vare store Ismasser samlede udenfor Kysten, 
hvorfor Brændingen fuldstændig ophørte, og hele Fjorden til- 
lagdes nu med Vinteris, som i kortere eller længere Perioder 
var sammenfrossen med Storisen. I de sidste Dage af Februar 
brød Storisen op og gik noget fra Land, og kort Tid efter, 
nemlig henimod Midten af Marts, brød derpaa Vinterisen i 
Fjorden op. Storisen blev dog liggende udenfor Fjordens Mun- 
ding og laa ofte i længere Tid tæt ind til Land, men kom saa 
godt som aldrig ind i Fjorden. Med det stille Vejr i Slut- 
ningen af Maj begyndte Stor-Isen at sprede sig, og en stærk 
NV.-Føhn i de sidste Dage af Juni og de første af Juli satte 
den endelig overalt langt tilsøs. 
Efter de Indfødtes Forklaring gaaer Stor-Isen altid fuldstændig 
bort fra Kysten om Efteraaret, ihvorvel stærke NO.-Vinde dog 
ofte kunne brække større eller mindre Partier Is los nordligere, 
der da passere forbi Angmagsalik-Egnen om Efteraaret eller i 
Begyndelsen af Vinteren. Fra Februar begynder Storisen altid 
Xs 4 
