55 
og forlade dem i en meget mager Tilstand. I den Tid, Bjor- 
nene opholde sig i Hulerne, gaa de dog et Par Gange ud for 
at fange Sæler.. Disse Huler laves i Sneen oppe paa Landet 
og ere 10 å 20 Alen lange, saa at Bjørnene kunne spadsere 
frem og tilbage i dem. Hannens Hule ligger nærved Stranden, 
medens Hunnen har sin Hule længere oppe i Landet. I den 
fødes Ungerne, der ikke ere større end maanedsgamle Hunde- 
hvalpe, og de blive hos Moderen, til de ere fuldvoxne. Naar 
Moderen forfølges, og den har smaa Unger hos sig, bærer den 
disse i Flaben. 
Hvide og blaa Reve findes i Mængde. De hvide sættes 
der mest Pris paa, idet Skindene bruges til Huer. De blaa 
Skind anvendes mest til Pelse. 
Paa den nordlige Strækning, ved Kialinek, jages for- 
trinsvis Narhvaler og Bjørne, som her findes hele Aaret rundt. 
Tidligere fandtes ved Angmagsalik Moskusoxen 1), der kaldes 
pangnek ”), Renen og Haren, der have samme Navne som 
paa Vestkysten; men disse Dyr ere nu udryddede. Tillige om- 
tales et Dyr, som kaldes parpaligamik uniakagtagdlik. Det be- 
skrives som et meget farligt Dyr, hvis Vaaben er en Hale af 
Jern. (se Sagn Nr. 38 og 39)3). Enkelte fortælle, at de 
have seet et fabelagtigt Dyr, der ligner en Ræv, men har en 
rødagtig Farve og kan flyve. Det kaldes avangiarsik *). 
Der fanges ikke mange Fugle eller Fisk ved Angmagsalik. 
Ryper og Ravne findes i stor Mengde, og Ryperne komme 
ofte om Vinteren i Flokke ned til de beboede Steder. Af storre 
1) Man fortæller, at Moskusoxerne i gamle Dage ere komne til Landet med 
et Skib. 
*) Paa Vestkysten kaldes den wmingmak, medens pangnek betyder en fuld- 
voxen Rensbuk (Kleinschmidts Lexikon). 
3) «Sagn og Fortellinger fra Angmagsalik» i et folgende Afsnit. 
*) Rink siger i «Eskimoiske Dialekter» S. 21, at Navnet paa Egernet er 
kjendt blandt Grønlænderne. Samme Sted oversættes avingak for 
Lemming, Mus eller Rotte, medens Kleinschmidt oversetter det ved: 
Muldvarp. 
