84 
fra den blanke Havflade, hvorfor Kajak’erne kunne nærme sig 
og harpunere dem. 
I tidligere Tid fangedes foruden de Dyr, som her ere 
nævnte, tillige Hvaler, Rener, Harer og Moskusoxer. 
Hvalerne fangedes fra Konebaade, som listede sig over 
dem, naar de laa og sov. Mændene vare til den Fangst for- 
synede med. den ovennævnte Springpels. Harpunerne, med 
hvilke Hvalerne fangedes, vare forsynede med en to Fod lang 
Benspids, der paa Enden havde en c. 8 Tommer lang Stenspids. 
Til Benspidsen var festet i en bred Rem fire Fangeblerer, og 
til Stenspidsen en Blere, som sad fast med en Line gjennem 
et Hul. Naar Hvalen var drebt, blev den bugseret til et Sted, 
hvor den strandede. Folkene havde Kjod til hele Vinteren af 
en saadan Hval. Denne Jagt ophorte i Begyndelsen af inde- 
verende Aarhundrede, idet Hvalerne paa den Tid helt ophorte 
at komme til Landet. Undtagelsesvis er der endnu for faa Aar 
siden fanget en Hval fra Kajak’er. 
Maaske noget tidligere end Hvalerne forsvandt ogsaa Rener, 
Moskusoxér og Harer. Disse Dyr jagedes med Buer, der for- 
færdigedes af Træ og Hvalbarder og havde Strenge af Kobbe- 
remme. Ved Kulusuk, hvor der er forholdsvis store Sletter, 
skal der i gamle Dage have været mange Rener. Endnu sees de 
til Rensjagten brugte Skydemure, som ere meget sammenfaldne. 
Folkenes nøje Beskrivelse af Renernes, Moskusoxernes og Harernes 
Udseende, Levevis og Fangst viser, at den Tid ikke kan være 
saa fjern, da de opholdt sig i Omegnen af Angmagsalik. En 
gammel Mand ved Navn Zlinguaki fortalte, at han i sin Barn- 
dom, altsaa for omtrent 50 Aar siden, havde løbet efter en 
Ren, men uden at faa fat paa den. Tilige fortæller man, at 
de findes nordligere langs Kysten. 
