109 
Brixen. Der sad han med nedadvendt, aldeles ubevegeligt og 
udtrykslost Ansigt og stonnede af og til. Han sagde, at jeg 
maatte give ham et Huetoj, fordi han, naar han har Anorak’en 
paa, altid skal have Hovedet bedækket og ikke maa se opad 
mod Solen, forend han har fanget. Jeg skulde tillige give ham 
Svovlstikker, fordi han ikke maatte gjøre Ild med Fyrtøjet, førend 
han var flyttet ind i et nyt Hus; thi han var vant til, at hans 
Fig. 4. Ukutiak. 
afdøde Kone trykkede Trepinden ned, medens han gned Ild. 
Tillige maatte han have Legetøj til Barnet; thi dette havde 
endnu ikke vænnet sig til sin nye Moder og græd derfor meget. 
De sidste Ting gav jeg ham; men, da jeg ikke gav ham Hue- 
tøjet, fortalte han, hvormeget han havde grædt efter sin Kones 
Død, og spurgte til Slutning, om «vi da aldeles ikke beklagede 
ham, der nu var blevet alene?» Han fortalte os, hvor drøjt 
han havde det. Foruden de omtalte Skikke maatte han i et 
