123 
Tartok’er optræde som muligt, er det nødvendigt, at have et 
godt Skuespillertalent. Tillige maa man være meget behændig, 
have stor Fingerfærdighed og Svar paa rede Haand samt Evne 
til at gjøre et dæmonisk, mystisk og nervepirrende Indtryk paa 
Tilhørerne. 
De rigtige Angekokkunster foregaa kun om Vinteren, naar 
Folkene bo i Hus. Om Sommeren kaste Angekok’erne sig kun 
tilbage paa Brixen og lade sig tildække af et Skind. I denne 
-Stilling komme de i Extase, i hvilken deres Aander tale igjen- 
nem dem, og i hvilken de kunne se Syner. 
Naar Angekokkunsterne foretages i Huset, sætter Angekok'en 
sig foran Husindgangen med Fødderne mod Indgangen og hvi- 
lende paa det nederste af knastørre Skind, der hænge for denne. 
Armene surres stramt paa Ryggen, saa at der ofte sees Saar ved 
Haandleddene, og ofte bindes tillige Hovedet ned mellem Benene. 
En Rem trykkes fast ned over Hovedet, hvorefter der siges, at 
det bliver ganske lyst for Angekok'en, selv naar alle Lamperne 
ere slukkede. De fortælle, at hele deres Legeme nu bliver stivt 
og foleslost. Fødderne ryste krampagtigt og frembringe der- 
ved Raslen af Skindene. Undertiden kunne Angekok’erne slet 
ikke bringes i denne Tilstand, ligesom de ogsaa meget let kunne 
udrives af den. Da der f. Ex. blev kastet en Jordklump paa 
Kunit, medens han gjorde Angekokkunster, ophørte han øjeblik- 
kelig, og Lamperne bleve tændte. 'Trommen med Trommestok 
lægges ved Siden af Angekok’en og benyttes under Forestillingen 
af Tartok'en og dandser trommende af sig selv rundt omkring 
Angekok’ens Hoved. Den bestaaer af en Træring, over hvilken 
er spændt Maveskindet af en Bjørn eller stor Sæl og er for- 
synet med et Haandtag. Den slaaes med Stokken paa Randen 
af Treringen. De mindre behendige Angekok’er bagbindes 
ikke; men tilkalder Tartok’en og faaer Trommen til at dandse 
ved at slaa paa en Stump Remmesel-Skind, som holdes i 
Haanden. Lamperne slukkes altid under Kunsterne, dog er 
det undertiden ikke mørkere, end at Tilskuerne til Nød 
