142 
ældste Barn, som endnu samme Dag skulde ifores den. Paa 
denne Dag holdes ogsaa Fest med Traktement, Trommedands 
og andre Fornøjelser. 
Man har to Myther om, hvorfor Solen ved Middagstid paa 
den korteste Dag ikke kommer længere ned end til Havet. 
Efter den ene skeer det, fordi den skæres i Bagdelen af skarpe 
Instrumenter og maa derfor stige igjen. Dens Bag er derfor 
opslidt, saa at kun Skelettet er tilbage. Det er Solens Lampe, 
som er synlig for Menneskene og opvarmer Jorden. 
Efter den anden Mythe kommer Solen, naar den er paa sit 
laveste, ned til et Land, hvorfra den skubbes op efter igjen af 
en Mand. Da man hørte, at vi havde været langt i Retningen 
mod Solen, spurgte man os, om vi ikke havde været i det Land, 
hvorhen Solen kom. 
Naar Solen, efter at have staaet stille paa sit laveste i fem 
Dage, atter gaaer op efter, blive Menneskene meget glade. I 
Begyndelsen gaaer den stærkt op efter, saa at den hurtigt kommer 
saa højt, at man ikke kan ramme den med en Slynge; derefter 
gaaer den langsomt. Foraaret begynder, naar Solen staaer op 
paa det Sted, hvor Аз plejer at staa op. | 
Som tidligere omtalt, benyttes Nelarsik (Vega) til at angive 
Tiden, naar det er mørkt. 
Jupiter kaldes «Solens Moder», og Mælkevejen «tukuija». 
Af andre Stjerner skal jeg nævne: 
pisitdlat (Lampefod) — Karlsvognen; 
kilugtut (de Gjøende) — Plejaderne; 
ugdlagtut — Orions Belte; 
nelikatek — Aldebaran. 
Stjernerne, siger man, ere ligesaa store som Sortside- 
skind. 
Det er en bekjendt Sag for Angmagsalikerne, at det er 
Maanen, som foraarsager Ebbe og Flod, og dette omtales i flere 
af Sagnene (30 og 31). Under Maaneformerkelse skulle de 
