149 
for at Dukkerne kunne staa (Тау. XXVII). Menneskefigurer ud- 
skæres ofte som en Slags Fryndser, der bruges til Pynt pua 
Synaaleskind (Tav. XXVIII). Som saadanne udarbejdes oftest 
kun Hovedet, medens Kroppen gives en meget langstrakt Form, 
i hvis nederste Ende et lille Hak skal forestille Benene. Sand- 
synligvis er denne Form af et Menneske fremkommen af Skikken 
at anvende udskaarne Menneskefigurer i Amuletremme. 
For Dyrenes Vedkommende ere ofte lignende Hensyn tagne, 
men det karakteristiske for hver Art er fremstillet paa en saadan 
Maade, at man strax maa kjende den. Jeg skal som Exempel 
nævne de Seregenheder, hvorved de forskjellige Slags Seler be- 
tegnes: Sortsiden gjøres smal med lang Hals og smalt Hoved; 
Remmeselen gjores bred med et lille, rundt Hoved; Klapmydsen 
smal med en stor Hætte foran paa Hovedet; Netsiden bred med 
et kort, bredt Hoved, og endelig kjendes den spraglede Sæl paa 
en. lille, spids Snude. 
Paa alle Slags forskjellige Gjenstande findes et meget al- 
mindeligt, simpelt Ornament, som siges at forestille en Sæl. 
Saaledes fortalte Manden, der solgte mig den paa Tav. XXIV 
fremstillede Tørrehæk, at Hakkerne i dens Endestykker skulde 
forestille Sæler. Man kan ved at sammenholde Overgangsfigu- 
rerne paa Tav. XXIX overtyde sig om, hvorledes Ornamentet er 
opstaaet, idet man seer, at Sælens Bagdel udvikler sig ganske _ 
jævnt til en tredelt Figur som paa Harpundupperne (g og h). 
Denne Figur forestiller altsaa Sælens Laller med mellemliggende 
Hale. Ja, jeg mener endog at kunne spore denne Figur f. Ex. 
i Ornamentet paa Harpunvingerne (m) og paa Haandtaget paa 
Vandosemodellen (k). Man føres af Overgangsfigurerne ikke 
alene til den tredelte Figur, men ogsaa til en tvedelt, hvor alt- 
saa Sælens Hale udelades. Tvedelingen forekommer meget 
hyppig paa Angmagsalikernes Redskaber, saaledes paa Pren (c), 
Knivskaft (i), Endestykkerne paa Tørrehækken (Tav. XXIV), Knap- 
perne paa Kajakstolen (Tav. XIV), Ørenlokker etc. Alle disse 
