156 
højre Forarm. Hovedet holdes foroverbojet eller lige op. 
Øjnene ere halvt tillukkede, og paa Ansigtet er der et stille- 
staaende Smil. 
Sangene ere monotone, og Melodierne kun meget lidet vex- 
lende. Det er de samme Melodier, som anvendes til Strids- 
sangene. Prøver paa et Par af disse vedføjes her; de ere ned- 
skrevne af Kontorchef Fabricius i Nationalbanken efter Tolk 
Johan Petersens Sang og ere opfattede og gjengivne fuld- 
stændig nøjagtigt. De have alle lange Omkvæd af „ара, ja“, 
Er = Sen Gr we SEN de 
a Zen zz, 
a == 
—ф N- on Bit 8- | — — ——___- — —h— 
ee Soe oe ee Se Zen 
a ee УЕ 
er a Meere | em | > a eure 
6 m Re Senn m cn 
—— —— —— 9——-G- - 
re je, er + ЕЕ =! 
WB: Fr‘ = ral Fra reel ae . 
== Е Ze a an i ees = 
der indledes af Ord, som ,kava“, „ага“, „ата“ o.s.v. Alle 
Tilhorerne deltage ofte i Omkvædene (se Exempler paa saadanne 
Sange: Nr. 39 og 50). 
Ved Sangen søger man at efterligne Elvenes Brusen. De 
fortælle, at naar de lægge sig til at sove ved en Elv, høres de 
Afdødes Sang, og det er denne, de søge at efterligne. De 
Ældre lære de Yngre at synge. Hver Mine, hver Tone, hver 
Lyd, hver Bevægelse er traditionel og overleveres fra de Gamle 
til de Unge. Skjendt de have en saa monoton og fuldstændig 
ejendommelig Maade at synge paa, opfattede de dog hurtigt 
vore Melodier og kunde gjengive Brudstykker af dem. 
De Folk, som ikke kunne synge, skamme sig for at røre 
ved en Tromme. 
