161 
Værterne kunne bagefter fortryde deres Flothed, hvorpaa 
vi havde et Exempel. I Begyndelsen af Vinteren var der store 
Forraad ved Kangarsik. Fra alle Steder kom man derhen, og 
Fraadseriet var meget stort; men inden Vinteren var omme, 
havde man ogsaa Mangel der, og Mændene beklagede sig da til 
os over de mange Gjæster, de havde havt. 
Da vi første Gang besøgte vore Naboer, efterat de vare flyttede 
i Hus, blev der holdt Gjæstebud for os. En stor Sortside blev slæbt 
ind gjennem den alenhøje Døraabning. Vi bleve indbudne til at 
komme hen til det Sted, hvor den blev lagt. Den skrækkeligste 
Scene tog nu sin Begyndelse. Alle Mændene flokkedes omkring 
Sælen, som man ikke mere kunde se for de nøgne Mennesker, 
mellem hvis Ben Drengene kravlede omkring for ogsaa at faa deres 
Part. Sælen, der var fanget om Sommeren, var mekiak 9: halv- 
raadden, og udbredte derfor den ulideligste Stank. Alle flensede 
i Sælen, som i en utrolig Fart fortæredes med vild Begjærlighed 
raa, som den var. Ikke blot Kjødet, men ogsaa Indvoldene 
spistes raa, og Blodet slikkedes op med Fingrene. Til Dren- 
gene, der vare .for smaa til at være med, raktes der udrevne 
Stumper af Kjød og Spæk, og de vare snart fuldstændig blodige 
i Ansigtet og paa Kroppen. Da Mændene havde fraadset til- 
strækkeligt, toge de hver et Stykke Kjød hen til deres Koner, 
som nu toge fat. (Tidligere have Fruentimmerne ogsaa været 
med til selve Gildet.) Heden i Huset var forfærdelig. En ung 
Kone kunde ikke holde den ud, men satte sig, nøgen som hun 
var, ned paa Stengulvet. 
Da Fraadseriet begyndte, sagde Manden, der gav Gjæste- 
budet til min Ære, og som lagde Mærke til, at jeg ikke tog for 
mig af Retterne, «at jeg maaske hellere vilde have Kjødet hjem 
med, da jeg muligvis syntes, at det var noget Svineri?» Jeg 
kunde ikke nægte, at jeg foretrak at have det tilgode. 
Angmagsalikernes Vinterforraad bestaaer af tørret Kjød, 
frosne Sæler, Spækposer, som foruden med Spek ere fyldte 
xe 11 
