167 
iserdeleshed da de horte, at der blev skudt fra Skibet, thi saa- 
dant havde de aldrig tidligere hørt. «Da Folkene fra Skibet 
kom iland, toge de nogle af Grønlændernes Varer og lagde 
nogle andre istedetfor.r Dette stemmer fuldstændigt med Fro- 
bishers Omtale af sit Samkvem med Vestlændingene. 
Man kan ikke undres over, åt de endnu frygte Europæerne; 
thi de fortalte nemlig, at der i gamle Dage skal have været et 
Skib inde paa Kysten, som bortførte nogle af de Indfødte. De 
have altsaa hørt fortælle om, hvorledes Europæerne ere op- 
traadte overfor Eskimoerne paa Vestkysten, nemlig hvorledes 
Lindenow, Cunningham og Danell bortførte Menneskene, 
ja endog nedskøde dem paa Stedet. 
Det er fuldstændig rimeligt, at Fortællingerne om denne 
første fjendtlige Optræden i den nyere Tid af Europæerne 
overfor Eskimoerne har fæstet sig i Hukommelsen, saa at det 
senere fredelige Samkvem er blevet upaaagtet. 
Allerede førend vi kom til Angmagsalik, fortalte de øvrige 
Østlændinge os, at det kun var slette Mennesker, som boede 
der, at de vare paatrengende og baade løj og stjal. Vi antog 
det kun for Snak, som enhver sagde, for at beholde os paa sit 
Sted. Da vi kom til Tasiusarsik ved Angmagsalik-Fjorden, sagde 
Beboerne der uden at være adspurgte, at Folkene paa den mod- 
satte Side af Fjorden vare slette Mennesker. Vi havde nemlig 
talt om at overvintre ved Æulusuk. Da vi derefter talte med 
Beboerne fra de andre Steder i Fjorden, sagde de, at paa deres 
Boplads var der kun gode Mennesker, men at de Folk, vi endnu 
ikke havde seet, vare slette. ‘Tilsidst blev det til, at der kun 
var gode Mennesker ved Angmagsalik-Fjorden, og at de slette 
vare døde eller rejste til Sermiligak. Senere, da vi lærte Be- 
boerne nærmere at kjende, viste det sig, at det var meget 
almindeligt, at den Ene bagtalte den Anden samtidig med, at 
de søgte at stille sig selv i det bedste Lys. 
Overensstemmende med den Dom, vi havde hørt sydfra, 
fandt vi ogsaa strax, at Beboerne vare meget paatrængende. 
