168 
Men naar man erindrer, at disse Mennesker aldrig tidligere 
havde seet Europeere iblandt sig, kan man ikke undre sig over, 
at de viste stor Nysgjerrighed efter at iagttage alt det Vidunder- 
lige, vi forte med os, og Forbauselse over vore uhyre Rig- 
domme. Selvfølgelig medførte derfor vort første Samkvem med 
dem en Del Besvær. Alt skulde undersøges og beføles, og 
naar man havde vist noget til En, kom de Andre og forlangte 
at se det samme. Især vare de paatrængende, naar de havde 
noget at sælge; thi naar vi havde handlet med En, ansaa de 
Andre det for deres Ret, at vi ogsaa handlede med dem og 
gave dem det samme som den Første. Som Exempel i den 
Retning skal jeg nævne, at en Mand for et omtrent ti Alen 
langt Stykke Drivtræ, der ved Rodenden var omtrent I Fod i 
Diameter, forlangte og fik et Pilejern. Strax efter kom en 
anden Mand med et Stykke af et gammelt Bræt, hvorfor han 
ogsaa forlangte et Pilejern. Da jeg sagde til ham, at det var 
for meget at give for det Bræt, spurgte han, om det da ikke 
kunde anvendes i Huset. Da jeg ikke kunde nægte det, be- 
gyndte han at fortælle i en meget højrøstet Tone, at man der- 
oppe altid gav Folk for deres Ting, hvad de forlangte, samt 
betonede, at jeg trængte til Tømmer, men havde nok Pilejern, 
medens han trængte til Pilejern. Da jeg underrettede ham om, 
at jeg godt kunde undvære det Bræt, han havde, svarede han, 
at han ikke vilde tage det tilbage med igjen, men at jeg skulde 
have det, ligesom han ogsaa maatte have et Pilejern. Jeg 
maatte give tabt og søgte Overenskomst, hvilken jeg ogsaa fik 
istand, idet jeg forhørte mig om, hvilke andre Ting han havde, 
som jeg kunde bruge, og derved fik Løfte om et stort Sortside- 
skind som Tilgift til Brættet. 
Angmagsalikerne lagde en ikke ringe Snuhed for Dagen i 
deres Handel. Naar de havde flere Ting, de vilde sælge til os, 
kom de først frem med den daarligste, og naar Handelen med 
den var afgjort, kom den bedre Ting tilsyne; men altid kun 
eet Stykke ad Gangen. De fik derved deres Sager meget 
