176 
Besøg og spise af hverandres Forraad. Den forhadte Avgo kom 
fra Sermiligak over Isen til Angmagsalik for at handle med os. 
Paa Vejen blev han nødt til at opholde sig i nogen Tid ved 
Kumarmiut, hvor han maatte efterlade sin ene Kone, som var 
syg. Her boede en fraskilt Kone med en tiaarig Søn samt 
Familien af hans syge Kones tidligere Mand, som for et Par 
Aar siden var myrdet i Kajak af Maratuk. Senere maatte han 
tilbringe en hel Maaned ved Kangarsik, hvor de Alle hadede 
ham. Paa begge Steder blev han, tilligemed begge sine Koner 
og en Stifsen, behandlet med Gjæstfrihed, men senere bagtalte 
begge Parter hinanden. Værterne fik nemlig at høre, at Avgo 
havde fortalt, at han maatte se paa, at de spiste, uden at han 
selv fik noget. Til Gjengjæld herfor kom Værterne til os og 
fortalte, at Avgo havde stjaalet og løjet hos os. Førend Avgo 
kom til Xangarsik, var en gammel Mand derfra, Tigajat, hos 
os. Han fortalte, at Avgo og hans Stifsøn, Maratuk, vare de 
eneste slette Mennesker deroppe. Tüigajat havde havt flere 
Born, men Avgo havde taget Sjælen fra dem, saa at de vare 
døde. Han vilde gjerne hævne sig, men da han var alene, 
kunde han ikke gjøre det. Da Avgo nu kom der paa Besøg, 
behandlede han ham med Gjestfrihed og laante ham endog sin 
Kajak, for at han kunde gaa i Besøg hos os. 
Der blev ikke begaaet saa faa Rapserier fra os, ikke alene 
af Brød, Jernkram og Klædningsstykker, men ogsaa af Ting, 
som de Indfødte aldeles ingen Brug havde for, f. Ex. en Theske 
og en Gaffel. 
‚ En Dag, da jeg handlede med Suvdluitek, fik denne paa 
Opfordring fem Krumknive til at vælge imellem. Efter lang 
Overvejelse fremviste han den, som han vilde have, og leverede 
den strax til Konen, der stod udenfor i Gangen, hvorefter han 
tilbageleverede tre. Da jeg sagde, at han havde faaet fem, og 
han mærkede, at jeg var sikker i min Sag, kom det ud af ham, 
at han havde lagt to fladt ovenpaa hinanden, vist mig dem og 
leveret dem til Konen. I Begyndelsen forsikrede han, at det 
