242 
havde Telt derved, at de ligeledes skulde flytte deres Telte, for 
at de ikke skulde skylles bort af Bølgerne, som frembragtes ved 
hans Aaretag; men de troede ham ikke og lod deres Telte 
blive staaende. Han roede nu bort, og alle Teltene, med Und- 
tagelse af hans Faders, bleve skyllede bort og Beboerne druknede. 
Dengang Kamikinarajik var Barn, voxede han ikke noget. 
En Dag, da han sad og spiste, sagde Moderen til ham: «Hvor- 
for spiser Du? Du voxer jo alligevel ikke. Hvorfor rejser Du 
ikke herfra? Du er saa lille og gjør ingen Gavn her.» Kami- 
kinarajtk blev vred herover og gik ud i Kajak. Da han kom 
noget tilsøs, fik han Øje paa en stor ©, hvorfra der lød 
Hammerslag. Han nærmede sig den og saae, at det var en 
Kajak, der laa og fiskede store Ulke, af hvilke der laa mange 
ovenpaa Kajaken. Da han kom hen til den store Kajak, saa 
han tilvejrs og raabte af Forundring: «Ah! ah!» Den store 
Mand blev derved opmærksom paa ham, saae ned og tog ham 
og Kajaken i sin Haand og satte ham op paa sin Kajakstol. 
Den store Mand spurgte ham: «Hvad vil Du herude?» hvortil 
han svarede, at hans Forældre havde jaget ham bort, fordi han 
var saa lille. Den store Mand sagde, at han vilde tage ham 
med ud til sit Land, hvor der boede store Folk, og gjøre 
ham stor. 
Da den store Mand kom til sit Hjem раа Алтей, satte 
han Kamikinarajik med sin Kajak paa en Hylde paa Væggen. 
Han gik derefter ud for at hente Fødemidler, og kom ind igjen 
med en Sildepisker, som han skar istykker og delte ud til Hus- 
fællerne, for at de skulde spise. Om Natten tog den store 
Mand Kamikinarajik ud af Kajaken og satte ham ind under 
Brixen, for at han kunde voxe. Da den store Mand var faldet 
i Søvn, saae Aamikinarajık, som ikke kunde sove, en rød 
Bjørn i Nærheden af sig. Bjørnen krøb op ad den store Mands 
Haar og ovenpaa Hovedet af ham. Da Manden rørte sig, blev 
Kamikinarajik bange for, at Bjørnen skulde falde ned paa ham 
og raabte: «Ah! nu falder den ned paa mig!» Kamikinarajık 
