246 RER 
Plads, hvor hun selv plejede at sidde paa Brixen ved Siden af 
Lampen og vendende Ryggen udefter. Da hun mente, at 
Manden snart kom hjem, sagde hun til Anoraken: «Naar han 
stikker Dig, skal Du skrige”. Derefter krøb hun selv ind i 
Hullet påa Bagmuren. 
Manden kom snart efter og gik stønnende lige ind i Huset 
med Kniven i Haanden. Han gik hen til Brixen og stak Kniven 
flere Gange i den fyldte Anorak, som jamrede sig ligesom et 
Menneske. Da han opdagede sin Fejltagelse og saåe, at det var 
hendes Anorak der laa, sagde han: «Hvoraf kan det komme, at 
den skriger som et Menneske?» «Nu er hun rejst, inden jeg 
fik spist hende; bare jeg dog ikke havde ventet saa længe, men 
tidligere havde dræbt hende». Han gik nu Husvæggen rundt 
og stak sin Kniv ind i Væggen!) flere Steder, hvorved han ner 
var kommet til at stikke Mesana; men han opdagede intet. 
Han gik nu ud for at søge efter sin Kone. Da han havde været 
længe borte, gik hun hen til Vinduet for at se, om han var 
borte, og da hun ikke saae ham, skyndte hun sig afsted til sin 
Broders Hus. Da hun var kommet et Stykke paa Vejen, hørte 
hun, at Manden kom løbende efter hende. Hun betænkte sig 
et Øjeblik, men da hun var kommen paa den anden Side af 
noget Is”), udbrød hun: «Jeg har jo Træ til Amulet, jeg vil 
blive til Tre!» Hun kastede sig ned og blev strax til Træ, 
Imerasugsuk kom snart efter. Han stak flere Gange med 
Kniven i Træet; det gjorde rigtignok lidt ondt, men skadede 
hende ikke. «Bare jeg havde taget min Øxe med», sagde 
Imerasugsuk, «nu maa jeg gaa hjem for at hente den». Da 
han gik hjem for at hente Øxen, og hun ikke kunde se ham 
længere, flygtede hun videre. Kort efter mærkede hun, at’ 
Manden var lige efter hende igjen. Hun flygtede ned til Stranden, 
hvor det var Lavvande, kastede sig ned og sagde: «Jeg har jo 
1) I Sanimuinal's Gjengivelse hedder det: sparkede til Stenene. 
2) I Sanimuinak's Gjengivelse: forbi et Næs. 
