253 
andre: «Nu skal Du kaste», men han kastede ikke. Han 
begyndte atter at tromme og synge, men da han var ferdig, 
sigtede han paa Ungilataki, der gjorde sig smal ved at vende 
Siden til”), men inden han fik Tid til at røre sig, ramte Kniven 
ham, saa at den flakte Hagen og gik ind i Halsen. Husfællerne 
raabte, at Kunuk skulde slaa ham ihjel. Ungilataki’s Familie 
græd, men Kunuk's Kone trak Støvlerne paa. Kunuk tog sin 
Kone og Ungilataki’s smukkeste Kone. Idet han gik ud af 
Huset, sagde Ungilataki helt nede fra Halsen: «Jeg har aldrig 
vendt mit Ansigt bort fra hende, naar jeg har ligget sammen 
med hende, og Du maa heller ikke vende Ansigtet fra hende». 
Idet Kunuk gik ud gjennem Husgangen, kom Ususugmiarsuk ?) 
løbende og skubbede til ham bagfra, saa at Kunuk sprang et 
Stykke frem. Dette gjentog han flere Gange. Da de kom 
udenfor, toge de fat paa hinanden og begyndte at brydes. 
Ususugmiarsuk trykkede Kunuk ned for at slaa ham ihjel, men 
han kunde ikke magte ham. Kunuk kom nu til at træde paa 
et Sted, hvor Hundene havde gravet°); han var nærved at falde, 
men klemte i Faldet den anden, som vilde slide sig los. Kunuk 
klemte ham saaledes, at Blodet strømmede ud af Munden og 
Exkrementerne ud af Bagen paa ham. Ususugmiarsuk sank 
sammen og skreg: «Kunuk, Kunuk, Kunuk har klemt mig, saa 
at Blodet strømmer ud af Munden og Exkrementerne ud af 
Bagen paa mig!» Dermed døde han. 
Kunuk rejste nu hjem. Plejemoderen sagde til ham: «Han 
har dræbt et Menneske, men han skulde have slaaet en Hund 
og en Kvinde ihjel. Efter at han nu havde slaaet et Menneske 
ibjel, plejede han at dræbe de Kajakmænd, som han mødte, 
naar han var ude paa Fangst. Da han blev gammel og Pleje- 
moderen døde, fik han Lyst til at rejse ud og hævne sig paa 
1) Utuak fortalte, at Ungilataki rakte lang Nese ad Kunuk. 
2) Utuak kalder ham: Ususugmajoatak. 
3) Utuak sagde: paa frossen Urin. 
