254 
den Mand, der havde dr&bt hans Familie. Han rejste derud i 
Konebaad og styrede langs med Land. Da han nærmede sig 
sit Fødested, græd han og sagde: «Dengang jeg deiede ondt 
her!» Ved hans Graad rystede Konebaaden, og han greb Styre- 
aaren, som om han vilde slaa dem der roede, saa at de ogsaa 
begyndte at græde. 
Da han kom iland, spurgte han, hvor Nuerniakajik var. 
Han ledte efter ham og saae ham ogsaa, men Nuerniakajik blev 
bange for ham. Kunuk gik hen til Nuerniakajik's Fætter, der 
stod og arbejdede paa en Konebaad, og bad om han maatte 
laane hans store Kniv (pana), og spurgte, om han skulde slaa 
Nuerniakajik ihjel? «Nej, Du maa ikke slaa ham ihjel». 
«Hvorfor vil Du ikke laane mig Kniven, jeg vil saa gjerne 
dræbe ham». Manden blev nu bange og gik lidt tilbage, idet 
han sagde: «Du maa gjerne slaa Nuerniakajik ihjel». Kunuk 
kunde ikke finde Nuerniakajik. Da det blev lyst næste Morgen, 
saae han noget blankt oppe paa en Høj. Det var Nuerniakajik, 
der laa og sov under et Tagskind. Kunuk gik hen og lettede 
Skindet op med den lange Kniv, hvorved Nuernzakajik kom til 
at se ham. Kunuk lagde sig ned paa Maven paa Tagskindet, 
der dækkede den anden, og idet han trykkede ham med den 
ene Haand, saa at han ikke kunde røre sig, stak han ham 
ganske langsomt med Kniven i Halsen tæt ved Skulderen. Han 
stak ham ganske langsomt, for at det skulde gjøre mere ondt. 
Blodet begyndte at løbe ud, og Nuerniakajik døde. Derefter 
stak Kunuk alle hans Børn ihjel, som Hævn fordi deres Fader 
havde dræbt hele hans Familie. 
