262 
Indlandsbo, der havde to Døtre, som, naar der kom Mænd i 
Besøg hos dem, trak dem mellem Benene, saa at de døde. 
Natatek lod sig sy et Par Natit af Remmesælskind. Han 
prøvede at trække i dem; men han kunde ikke rive dem over. 
Indlandsboen skulde nu ogsaa prøve det; han trak dem med 
Lethed over og sagde, at det ikke kunde nytte noget, men 
nn skulde han give ham nogle Natit, som man ikke kunde 
rive over. Disse vare af dobbelt Remmeselskind. Han prøvede 
paa at trække dem over, men de holdt. 
De gik hen til Manden med de to Døtre. Paa Vejen 
trak de store Sten op af Jorden; de laa saa fast, at det peb 
(svuppede) i dem, idet de trak dem op, og de spillede derefter 
Boldt med dem. Indlandsboen kastede en stor Sten hen til 
Natatek; men den faldt til Jorden. Indlandsboen sagde da: 
«Det kan ikke nylte noget, at Du gaaer derhen, naar Du ikke 
engang kan magte denne Sten». «Jo, jeg vil alligevel derhen», 
sagde Natatek og tog en stor Sten, spillede Boldt med den og 
kastede den hen til Indlandsboen, som maatte lade den falde 
til Jorden. 
De kom nu hen og besøgte Manden med de to Døtre. 
Faderen syntes, at det varede saa længe, inden det blev Aften, 
og begyndte derfor at fortælle Sagn; men efter at Faderen nogen 
Tid havde fortalt, sagde Natatek og Indlandsboen, at de vare 
søvnige. Da de havde slukket Lamperne, begyndte Faderen at 
sove, og de andre lod ogsaa, som om de sov. Den ene af 
Døtrene gik nu hen og tog Natatek i sine Arme, bar ham hen 
og lagde ham ved Siden af sig paa sin Brixe-Plads. Efter at 
have taget Støvlerne af, lagde hun sig paa Brixen og tog fat 
mellem Benene раа Natatek for at trække Indvoldene ud af 
ham; men han greb til, klemte sine Ben omkring hendes, holdt 
med den ene Haand for hendes Mund og trykkede hende med 
den anden Haand 1 Bugen, saa at hendes Indvolde knustes. 
Da Faderen hørte den Døendes Rallen, troede han, at det var 
Datteren, der dræbte Natatek, og hviskede derfor: «Ilaglugo, 
